Справа № 761/27358/25
Провадження № 2/761/3009/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.,
при секретарях судового засідання - Лазуренко А.В., Каніковському Б.А.
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - Сацюка Д.А.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України» про визнання незаконним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України» про визнання незаконним та скасування наказу в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ННЦРМГО №30а від 28.03.2025 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення».
В обґрунтування позову зазначено, що починаючи з 29.12.2023 ОСОБА_1 працює на посаді заступника генерального директора з економічних питань в Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України».
У відповідності до статуту ННЦРМГО, вказана установа утворилась в результаті злиття Державної установи «Інститут гематології та трансфізіології Національної академії медичних наук України» з Державною установою «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 № 869-р «Деякі питання утворення державних установ Національної академії медичних наук України» та Постанови Бюро Президії НАМН України від 26 серпня 2021 року № 13/2 «Про утворення Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України»».
Позивач розпочав свою трудову діяльність у Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» 11.03.1988 та в подальшому 29.12.2023 був переведений на посаду заступника генерального директора з економічних питань в ННЦРМГО.
Зазначає, що у відповідності до наказу №30а від 28.03.2025 «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
У відповідності до наказу, фактичною підставою для застосування щодо позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани стало порушення останнім трудової дисципліни, що полягало у невиконанні своїх посадових обов`язків, у тому числі визначених наказом № 10 від 31.01.2025 р. «Про розподіл обов`язків між керівним складом ННЦРМГО», на підставі висновку комісії ННЦРМГО по розслідуванню щодо виконання службових обов`язків заступником генерального директора ОСОБА_1 від 28.03.2025.
У протоколі №1 засідання комісії по розслідуванню щодо виконання службових обов`язків заступним генерального директора ННЦРМГО ОСОБА_1 від 21.03.2025 та у висновку комісії по розслідуванню щодо виконання службових обов`язків заступним генерального директора ННЦРМГО ОСОБА_1 від 28.03.2025, відповідач, вказуючи про факт невиконання позивачем його службових обов`язків, що полягало в зриві підготовки договорів комунальних послуг, не ідентифікує документ, у якому на позивача покладається відповідна трудова функція щодо підготовки договорів по комунальних послугах.
Окрім того, серед документів, які були на розгляді відповідною комісією під час складання Висновку не було жодного документа, який би вказував, що інциденти, про які у них зазначаються виникли з огляду на невиконання службових обов`язків позивачем. Водночас, в даних документах тільки описуються деякі події.
Наказ порушує права та інтереси позивача як найманого працівника, що зумовило право позивача на звернення до суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.07.2025 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
25 липня 2025 року до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити. Вказав, що як зазначив позивач у своїй позовній заяві, він у 1988 році розпочав свою трудову діяльність в Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України».
Після реорганізації цієї установи та створення Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України», з 01.01.2024 позивач за переводом був призначений на посаду заступника генерального директора з економічних питань. Оцінка роботи позивача в частині виконання завдань керівництва здійснювалась на підставі обов`язків позивача, викладених в нормативних актах діючого законодавства або внутрішніх локальних актах відповідача. Конкретний перелік обов`язків позивача визначається його посадовою інструкцією, що була затверджена під час роботи в ННЦРМ, а також щорічними наказами "Про розподіл обов`язків між керівним складом ННЦРМГО". Посилання позивача на той факт, що йому не було доведено його посадові обов`язки, є хибним та спростовується наказом "Про розподіл обов`язків між керівним складом ННЦРМГО", на підставі якого позивач займався укладанням договорів з комунальними службами. Крім того, відповідне усне доручення укласти необхідні договори на 2025 рік з комунальними службами Києва позивач отримав від генерального директора відповідача на одній з щотижневих нарад на початку 2025 року. При цьому жодного заперечення щодо виконання поставленої задачі позивачем надано не було: ні усно, ні у письмовій формі. Це ще раз підтверджує той факт, що позивач знав та цілком погоджувався зі своїми посадовими обов`язками.
Враховуючи той факт, що позивачем не були належним чином виконані свої трудові обов`язки, а саме: своєчасно не укладені договори з комунальними службами від імені відповідача, в.о. генерального директора був застосований до позивача захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
29 липня 2025 року до суду представником позивача було подано відповідь на відзив. Зазначає, що у відзиві відповідач жодним чином не заперечує обставини, на яких позивач базує позовні вимоги. Натомість, твердження відповідача, які зазначені у відзиві не підкріплені жодними доказами. Зокрема, відповідач не надає доказів того, що позивача було належним чином проінформовано про його трудову функцію, яку був зобов`язаний виконувати позивач (посада та перелік посадових обов`язків). Зробивши посилання на наказ № 10 від 31.01.2025 р. «Про розподіл обов`язків між керівним складом ННЦРМГО», відповідач не вказав, де саме у вказаному документів зазначено перелік посадових обов`язків позивача як найманого працівника відповідача. При цьому, відповідач навмисне вводить суд в оману його твердженням про те, що позивач займався укладанням договорів з комунальними службами, оскільки жодного слова, які б підтверджували зазначене відповідачем ні у наказі № 10 від 31.01.2025 р. «Про розподіл обов`язків між керівним складом ННЦРМГО», ні в інших документах, що мають відношення до даної справи, не має. При цьому, з огляду на те, що позивач, як найманий працівник відповідача, не займався укладанням договорів з комунальними службами, то і відповідно жодних вказівок як в усній, так і в письмовій формі від відповідача не отримував. Зазначені обставини підтверджують позицію позивача та додатково свідчать про протиправний характер дій відповідача під час накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 03.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з викладених в позові підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив в позові відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві на позов.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до приписів ст. ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Судом встановлено, що відповідно до статуту Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України», Державна установа «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України» (надалі - ННЦРМГО) є державною науковою установою, що заснована на державній власності і відноситься до відання Національної академії медичних наук України (надалі - НАМН України). Утворення Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України» відбулося шляхом реорганізації у нигляді злиття Державної установи «Інститут гематології та трансфузіології Національної академії медичних наук України» з Державною установою «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.07.2021р. № 869-р «Деякі питання утворення державних установ Національної академії медичних наук України» та Постанови Бюро Президії НАМН України від 26 серпня 2021 року № 13/2 «Про утворення Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України». Державна установа «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України» є правонаступником Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» (Код ЄДРПОУ 04837835) та Державної установи «Інститут гематології та трансфузіології Національної академії медичних наук України» (Код ЄДРПОУ 02011924).
Як вбачається з витягу з наказу № 138-ОС від 29.12.2023, у зв`язку з реорганізацією, переведено з 01.01.2024, на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 КЗпП України, ОСОБА_1 на посаду заступника генерального директора з економічних питань Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України» на підставі його заяви.
Відповідно до наказу № 10 від 31.01.2025, заступник генерального директора з економічних питань здійснює керівництво фінансовою та планово-економічною діяльністю.
На підставі наказу № 50 від 18.03.2024 було створено робочу групу представників замовника для завершення будівельних робіт та введення КТ в експлуатацію в складі, зокрема, голова робочої групи - відповідальна особа за введення в експлуатацію - заступник генерального директора з економічних питань ОСОБА_1.
Відповідно до наказу № 30а від 28.03.2025, за порушення трудової дисципліни до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Згідно із статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.
Статтею 2-1 КЗпП України закріплена рівність трудових прав громадян України, недопущення дискримінації у сфері праці.
Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догану.
Частиною першою ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарний проступок - це винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків (висновок Верховного Суду у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 757/16203/16-ц, від 19 липня 2022 року у справі № 608/715/21, від 30 березня 2022 року у справі № 530/1450/19, від 17 лютого 2022 у справі № 171/131/20).
Таким чином, догана є заходом дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку).
Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного, винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком.
Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
У п. 22 постанові Пленуму ВСУ від 06.11.92 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Встановлено, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно наказу зазначено: за порушення трудової дисципліни, що полягає у невиконанні посадових обов`язків, у тому числі визначених наказом № 10 від 31.01.2025 та на підставі висновку комісії ННЦРМГО по розслідуванню щодо виконання службових обов`язків.
Згідно обґрунтування позовної заяви, підставами для скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач зазначає, що відповідач не надає доказів того, що позивача було належним чином проінформовано про його трудову функцію, яку був зобов`язаний виконувати позивач (посада та перелік посадових обов`язків) та відповідачем не вказано про укладання договорів з комунальними службами ні в наказах, ні в інших документах.
Разом з тим, суд не погоджується з думкою позивача, виходячи з наступного.
Так, відповідно до наказу № 10 від 31.01.2025, заступник генерального директора з економічних питань здійснює керівництво фінансовою та планово-економічною діяльністю.
Як вбачається з протоколу № 1 від 21.03.2025, 21.03.2025 проведено засідання комісії щодо виконання службових обов`язків заступником генерального директора ОСОБА_1 та у зв`язку з тим, що станом на 21.03.2025 ОСОБА_1 не було надано пояснень щодо зриву термінів встановлення системи рентгенівської комп`ютерної томографії та зриву підготовки договорів по комунальних послугах, комісією було доручено головному бухгалтеру та в.о. керівника планово - економічного відділу на дати інформацію та підготувати та надати комісії договори по комунальним послугам.
Відповідно до п. 3 наказу № 50 від 18.03.2025, голові робочої групи, тобто ОСОБА_1 звітувати НАМН України до першого числа кожного місяця про хід виконання робіт з капітального ремонту приміщень для встановлення та введення в експлуатацію КТ.
Тобто, ОСОБА_1 повинен був звітувати про виконану роботу, в тому числі, укладати договори з комунальними службами.
Разом з тим, відповідно до висновку комісії, ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення щодо зриву підготовки договорів по комунальних послугах. 
Крім того, як вбачається з висновку комісії, до розгляду комісії надійшли документи: пояснювальна записка головного бухгалтера стосовно термінів заключення договорів з комунальних послуг за 2022 р, 2023 р 2024 р.; службова записка від директора ІЕР ННЦРМГО Талько В.В. пре збитки, спричинені тривалим відключенням електроенергії; відповідь на запит щодо посадової інструкції ОСОБА_1 ві, начальника відділу кадрів ННЦРМГО Г.А. Багрій; доповідна записка комісії НАМИ України щодо відключені: електропостачання в Інституті гематології та трансфузіології ННЦРМГО.
Після розгляду вищезазначених документів комісією зроблено висновок про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків щодо підготовки договорів по комунальних послугах, яке призвело відключення електроенергії в виробничих будівлях ННЦРМГО впродовж тривалого часу за адресами вул. Іллєнка, 53, вул. Берлінського, 12.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що працює в ННЦРМГО 11 років на посаді головного інженера. Зазначив, що договори підписувались ОСОБА_1 або їм же готувались на підпис директору. Однак, в 2025 році не було підписано жодного договору.
В постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) Верховний Суд зазначив, що «Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідно, щоб порушення стосувалося лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Крім цього, невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 р. №343/1678/19).
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо (КЦС ВС від 17.11.2022 р. №695/35/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений трудовим законодавством, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо наявності правових підстав для визнання незаконним наказу. 
Судом також встановлено, що відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачений статтями 147-149 Кодексу законів про працю України: дисциплінарні стягнення застосовані в межах встановлених строків, з урахуванням тяжкості вчинених проступків, обставин їх вчинення.
Таким чином, аналізуючи зібрані та надані сторонами докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 77-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274-279, 354 ЦПК України, 
В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології національної академії медичних наук України» про визнання незаконним та скасування наказу - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя Андрій АНОХІН