ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/17349/25
провадження: 33/819/111/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі:
головуючий-суддя: Бездрабко В.О. 
секретар судового засідання: Сорокіна В.Г.,
за участі захисника-адвоката Ігнатова Є.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника- адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2026 року, ухвалену під головуванням судді Рябцевої М.С., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 
в с т а н о в и в:
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 10 листопада 2025 року о 12 год. 51 хв. в м.Херсоні, по вул. Нестерова (Левка Лук`яненка), керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатора «Драгер 7510», ARLM 0340, результат – 1,58 проміле. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду, захисник-адвокат Ігнатов Є.Є., діючи від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій, пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2026 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен був здійснювати представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а не інспектор поліції. На думку скаржника, суд не звернув належної уваги на те, що під час керування автомобілем ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням приписів статті 266-1 КУпАП, а відтак є недійсним.
Під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не був роз`яснений порядок застосування приладу Драгер; не надано документів щодо можливості та законності використання цього приладу; сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Протокол про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2025 року не може розцінюватися судом як неспростований доказ, що підтверджує факт вчинення особою правопорушення, оскільки цей протокол не є самостійним та беззаперечним доказом доведення вини особи, а тому викладені в протоколі обставини повинні підтверджуватися сукупністю з іншими доказами по справі. 
В судовому засіданні захисник-адвокат Ігнатов Є.Є. просив апеляційну скаргу задовольнити, а у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання для військовослужбовця, який перебуває на військовій службі.
Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані докази у сукупності з доводами апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою ст.130 КУпАП України встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді справи, дотримався вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Цей висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених доказів у справі, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №601880 від 10 листопада 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 10 листопада 2025 року керував автомобілем марки Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням газоаналізатора «Drager 7510 серія ARLM-0340», тест №701 (а.с. 1);
- результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного за допомогою газоаналізатора «Drager 7510 серія ARLM-0340», яким виявлено у особи наявність 1,58 проміле алкоголю (а.с.2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та проведений огляд за допомогою алкотеста Drager 7510, результат огляду 1,58 проміле; огляд супроводжувався відеофіксацією з місця події (а.с.3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 листопада 2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» (а.с. 4);
- розпискою про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом (а.с.6);
- відеозаписом з місця події, яким зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням особою ПДР та виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на місці зупинки автомобіля за допомогою технічного засобу, результат якого становив наявність у водія 1,58 проміле алкоголю. Водій не заперечував результати огляду, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився (а.с.9).
Аргументи захисника-адвоката Ігнатова Є.Є. про, те що ОСОБА_1 не роз`яснено порядок застосування алкотестера Драгер спростовуються відеозаписом з місця події, згідно якого встановлено, що водій керував автомобілем без пристебнутого паску безпеки, у зв`язку з чим і був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, на що особа погодилася. Жодних зауважень щодо справності технічного засобу, вимоги про надання водію сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від ОСОБА_1 не надходило. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до ст. 266-1 КУпАП проведення огляду на стан сп`яніння не належить до повноважень працівників поліції, а віднесено до компетенції органів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, суд апеляційної інстанції визнає неприйнятними, виходячи з наступного.
Статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, під час виконання обов`язків військової служби або перебування на території військових частин, перебування на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Згідно положень ст.15 ч.1 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Матеріали справи не містять відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом 10 листопада 2025 року під час безпосереднього виконання обов`язків військової служби.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 на військовій службі, що мало бути підтверджено, наприклад, витягом із наказу командира військової частини (по стройовій частині) про зарахування до списків. Надана копія посвідчення учасника бойових дій від 31 травня 2025 року (а.с.33) факт перебування особи на військовій службі на час складання протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджує.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що за результатами апеляційного розгляду справи не встановлено порушень працівниками патрульної поліції вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Рішенням ЄСПЛ від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02) наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі». ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, установлені Правилами дорожнього руху, які мають дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.
ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм діючого законодавства Україна.
На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, правильно враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки скоєного та ступінь вини ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги визнає безпідставними та такими, що спростовуються зібраними у справі доказами.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
За положеннями ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України .
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, наведена норма права надає суду можливість при визначенні виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного проступку, враховуючи конкретні обставини справи та особу порушника, в тому числі, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, призначити стягнення у меншому розмірі або іншого виду, ніж визначено законом. В той же час зазначене правило не застосовується у справах, пов`язаних з правопорушеннями у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тобто, призначення адміністративного стягнення у зазначеній категорії справ (ст.130 КУпАП) має відповідати санкції статті, за якою особу визнано винною у вчиненні правопорушення.
З огляду на викладене, клопотання захисника-адвоката Ігнатова Є.Є. про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення без застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського 
апеляційного суду        В.О. Бездрабко