УХВАЛА

25 червня 2026 року 
м. Київ
справа №990/252/26
адміністративне провадження №П/990/252/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді -доповідача Блажівської Н.Є., 
суддів: Васильєвої І.А., Яковенка М.М., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., 
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) 20 червня 2026 року звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія, Відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Громадської ради міжнародних експертів від 20 березня 2026 року №152/вс-26, прийняте на спільному засіданні про відповідність кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 критеріям, передбаченим частиною четвертою статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», а саме, стосовно дотримання вимог законодавства при отриманні та використанні житла, а також стосовно дотримання службової дисципліни та поведінки кандидата у період лютого-березня 2022 року.
Справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції відповідно до частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України визначені статтею 266 КАС України.
Зокрема частиною першою цієї статті встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; 5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Частиною другою статті 171 КАС України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивач не додав документ про сплату судового збору.
Водночас він зазначає, що звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі також - Закон № 3674-VI), на підтвердження чого додав копію посвідчення учасника бойових дій.
У пункті 13 частини першої статті 5 Закону про судовий збір передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Суд вважає за необхідне зазначити, що правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону № 3551-XII.
У статті 22 Закону № 3551-XII передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.
Суд зауважує, що у справі предметом позову є рішення ВККС в частині висновків сформованих ід час проходження Позивачем конкурсу а посаду судді Вищого антикорупційного суду України.
Відтак Позивач звертається за захистом права, яке не випливає зі статті 12 Закону № 3551-XII, тобто позов не зачіпає обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту ветеранів війни, тому суд констатує, що Позивач не звільняється від сплати судового збору, попри його статус учасника бойових дій, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Узгоджену правову позицію щодо порядку застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI Велика Палата Верховного Суду сформувала, зокрема у постановах від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20, а також в ухвалах від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23, від 04 грудня 2025 року у справі № 990/525/25, від 1 травня 2026 року у справі №990/5/26.
Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
На підставі підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VIза подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено в розмірі 3 328,00 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік»).
Згідно із частиною третьою статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Зважаючи на наведені вище норми законодавства та враховуючи те, що судовий збір не був сплачений, підстав для звільнення Позивача від його сплати немає, суд дійшов висновку про залишення без руху позовної заяви для сплати судового збору у розмірі 1 064,96 грн або надання обґрунтованого клопотання про наявність підстав для відстрочення, розстрочення сплати, зменшення розміру або звільнення від його сплати відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету 22030102, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).
Оцінюючи дотримання Позивачем строку звернення до суду, Суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 8 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється місячний строк.
Позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що оскаржуване рішення № 152/вс-26 від 20 березня 2026 року було оприлюднено на офіційному вебсайті ВККС України лише 26 травня 2026 року, а тому саме з цієї дати Позивачу стало відомо про його зміст.
На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду Позивач надав скріншот, який, за його твердженням, підтверджує направлення звернення щодо отримання копії оскаржуваного рішення. Водночас зазначений доказ сам по собі не підтверджує ані факту отримання відповіді на таке звернення, ані факту її неотримання. При цьому Позивач не навів жодних відомостей щодо результатів розгляду свого звернення та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження відповідних обставин.
Крім того, Позивачем надано скріншот із відображенням властивостей електронного файлу оскаржуваного рішення, згідно з яким файл має такі характеристики: розмір - 36,4 Кбайт, дата створення та останньої зміни - 26 травня 2026 року 13:32, дата друку - 17 квітня 2026 року 11:34, автор - ОСОБА_2 , користувач, який востаннє вносив зміни, - ОСОБА_3 .
Разом з тим, наведені відомості не дають можливості достовірно встановити дату фактичного оприлюднення (опублікування) оскаржуваного рішення № 152/вс-26 від 20 березня 2026 року на офіційному веб-сайті ВККС України, з якою Позивач пов`язує початок перебігу строку звернення до суду. Метадані електронного файлу відображають дати операцій із самим файлом на конкретному пристрої (створення копії файлу, його збереження, друк), а не момент розміщення рішення у відкритому доступі для невизначеного кола осіб. Означене унеможливлює однозначний висновок про дату оприлюднення рішення лише на підставі цих властивостей файлу.
Суд також враховує, що відомості, розміщені на сторінці ВККС України за посиланням https://vkksu.gov.ua/accounting/152vs-26, не містять даних, які б давали можливість достовірно встановити дату оприлюднення відповідного рішення. Відтак наявна у матеріалах справи інформація не підтверджує доводів Позивача про те, що саме 26 травня 2026 року йому стало відомо або повинно було стати відомо про прийняття оскаржуваного рішення.
За таких обставин наведені Позивачем доводи та подані на їх підтвердження докази, за відсутності належних і допустимих доказів, які б достовірно підтверджували дату отримання Позивачем оскаржуваного рішення або дату його оприлюднення, не можуть бути визнані достатніми для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду.
За наведених обставин суд позбавлений можливості встановити об`єктивні обставини, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та могли бути підставою для його поновлення.
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Оскільки наведені Позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не підтверджені належними та допустимими доказами, а також відсутні підстави для звільнення Позивача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати Позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів на їх підтвердження (зокрема щодо дати опублікування рішення ВККС), а також документа про сплату судового збору у встановленому законом розмірі або документів, що підтверджують наявність підстав для відстрочення, розстрочення сплати, зменшення розміру чи звільнення від сплати судового збору.
Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оскарження актів, дій чи бездіяльності залишити без руху.
Встановити Позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити Позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву буде повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити Позивачу, що відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або якщо наведені у такій заяві підстави будуть визнані неповажними, позовну заяву буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська
Судді І.А. Васильєва
М.М. Яковенко
О.В. Білоус
І.Л. Желтобрюх