ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10344/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2026, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняте в порядку письмового провадження в місті Запоріжжі, в адміністративній справі №280/10344/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щолдо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
22 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області яким просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.04.2025 за №267; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою в якій просила нарахувати та виплату, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі моїх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Станом на 16.11.2025 року рішення про відмову або в призначенні такої виплати до позивача надано не було, на підставі цього представник позивачки звернувся з адвокатським запитом від 17.11.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для можливості отримати копію рішення. 20.11.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві направило рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач) від 16.04.2025 року № 267 про відмову у нарахуванні та виплати , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі моїх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі відсутності на момент досягнення пенсійного віку 30 років стажу за вислугу років. На підставі вищевикладеного позивачка отримала рішення відповідача лише 20.11.2025 року. Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Запорізькій окружний адміністративний суд рішенням від 05.02.2026 частково задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 , визнав протиправним та скасував Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.04.2025 за №267.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В іншій частині позовної заяви відмовив.
Не погодившись з рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 08.04.2025 року позивачка звернулася із заявою щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до законодавства. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.04.2025 №267, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у проведенні перерахунку. … Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 13.09.1984 року та довідок стаж позивачки, який враховується при визначенні права на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, становить 18 років 01 місяців. В ході розгляду електронної пенсійної справи позивачки встановлено, що до стажу який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не підлягає врахуванню період роботи: - з 13.09.1984 по 10.1.01987, оскільки відсутні підстави видачі та інформація про періоди перебування/неперебування у відпустках без збереження заробітної плати. - з 10.10.1987 по 30.06.1988, оскільки відсутній наказ про звільнення про переведення дошкільного дитячого садка до Київського заводу «Радіовимірювач». - з 01.07.1988 по 05.10.1992, оскільки відсутні підстави видачі та інформація про форму власності дитячого садка Київського заводу «Радіовимірювач». - з 19.11.1999 по 27.10.2006, оскільки відсутні підстави видачі та інформація про періоди перебування/неперебування у відпустках бех збереження заробітної плати. … З урахуванням зазначеного, у зв`язку із відсутністю у позивачки необхідного 30-річного стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е”-“ж” статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», підстави для призначення грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відсутні.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами розгляду заяви від 08.04.2025 щодо виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем прийнято Рішення від 16.04.2025 за №267, в якому зазначено наступне: “… Відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпеченя, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуто документи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (о/р № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), яка 08.04.2025 року звернулася із заявою «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» про призначення грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов 'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. До страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 1З.09.1984р. та довідок стаж ОСОБА_1 який враховується при визначенні права на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, становить 18 років 01 місяців. В ході розгляду електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що до стажу який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не підлягає врахуванню період роботи: - з 13.09.1984 по 10.10.1987р., оскільки відсутні підстави видачі та інформація про періоди перебування/неперебування у відпустках без збереження заробітної плати. - з 10.10.1987 по 30.06.1988, оскільки відсутній наказ про звільнення про переведення дошкільного дитячого садка до Київського заводу «Радіовимірювач». - з 01.07.1988 по 05.10.1992р., оскільки відсутні підстави видачі та інформація про форму власності дитячого садка Київського заводу «Радіовимірювач». - з 19.11.1999 по 27.10.2006р., оскільки відсутні підстави видачі та інформація про періоди перебування/неперебування у відпустках без збереження заробітної плати. Прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні заявленого перерахунку у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи. …».
У Трудовій книжці НОМЕР_1 зазначено про трудову діяльність позивача, зокрема, у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення": з 13.09.1984 по 10.10.1987 - на посаді вихователя Дошкільного закладу №608; з 10.10.1987 по 05.10.1992 - на посаді вихователя Дошкільного закладу №759; з 19.11.1999 по 27.10.2006 - на посаді вихователя Гімназії-інтернат №299.
У Довідці Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.04.2025 за №101/36-757 зазначено: «… Видана ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що її дійсно з 10.10.1987 призначено на посаду вихователя в дитячу установу №759 (наказ №265 параграф 8 від 09.10.1987 по дитячій установі №759). Разом із тим повідомляємо, що Дарницький районний відділ освіти м.Києва реорганізований в управління освіти Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації (Розпорядження ДРДА №16 від 02.10.2001 року, наказ №1 від 01.10.2001 року по Дарницькому районному управлінню освіти). …».
У Довідці Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДІОВИМІРЮВАЧ» від 16.09.2025 за №16/30 зазначено: «… Дана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що вона дійсно працювала на Київському заводі «Радіовимірювач» з 01.07.1988 року (наказ №66/ВК від 26.07.1988р.) по 05.10.1992р. (наказ №286/ВК від 05.10.1992р.) на посаді вихователя дитячого закладу №759. Звільнена 05.10.1992 року (наказ №286/ВК від 05.10.1992 року) по догляду за дітьми за віком до 14 років. Довідка видана для підтвердження трудового стажу. …».
У Довідці Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №696 Дарницького району м.Києва від 28.01.2025 за №04 зазначено: «… Довідка видана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що вона дійсно працює на посаді вихователя закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №696 Дарницького району м.Києва з 01.11.2006 року і по сьогоднішній день. Також повідомляємо, що за період роботи в ЗДО ОСОБА_1 не перебувала у декретній відпестці і у відпустці без збереження заробітної плати. …».. 
Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу XV Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі – Порядок). 
Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. 
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. 
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Пунктом 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, відповідно до пункту "е" статті 55.
Пунктом "е" статті 55 Закону №1788-XII було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.
Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213-VIII), зокрема, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію (абзаци 1 - 11 пункту "е" статті 55 Закону №1788-XI), а Законом України від 24.12.2015 року №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 911-VIII) встановлено як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті "е" статті 55 Закону №1788-XI.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
У вищевказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788-XI зі змінами, внесеними Законом №911-VIII у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті "а" статті 54 Закону №1788-XI, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону №1788-XI, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.
Отже, позивач має право на призначення пенсії за вислугою років на умовах пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII за наявності спеціального стажу роботи - не менше 25 років.
В свою чергу, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
За п.2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої 29.07.1993 Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (надалі – «Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників»), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (п.2.6 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»).
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»).
Відповідно до п.4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. (…).
У п.2 Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412, не застосовується.
За п.2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 за №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 за №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 за №412), всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). (…).
Як зазначено у п.1 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого 12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. (…).
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, позивач працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 13.09.1984 по 10.10.1987, з 10.10.1987 по 30.06.1988, з 01.07.1988 по 05.10.1992, з 19.11.1999 по 27.10.2006 (які у сумі складають 15 років 00 місяців 03 дні) входять до спеціального стажу роботи/страхового стажу.
Окрім того, в оскаржуваному Рішенні від 16.04.2025 за №267 відповідачем враховано до спеціального стажу роботи/страхового стажу позивача 18 років 01 місяць 00 днів, що в свою чергу, в сукупності спеціальний стаж роботи/страховий стаж позивача становить 33 роки 01 місяць 03 дні (33 роки 01 місяць 03 дні = 15 років 00 місяців 03 дні + 18 років 01 місяць 00 днів).
Також, унктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці мають бути вказані періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, додаткові підтверджуючі довідки необхідно надавати у разі відсутності в трудовій книжці відповідних записів, що було надано позивачем. 
Досліджена судом першої інстанції трудова книжка позивача, додані довідки підтверджують, що позивач працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відповідно має понад 30 років спеціального стажу.
При цьому, як встановлено судом, вказані записи не містять виправлень, описок, підчищень, а тому є належними та допустимими доказами, які підтверджують період її роботи.
Таким чином, належними документами підтверджено, що позивач працювала на посадах, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” ст. 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Колегія суддів зазначає, що ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції заявником не надано доказів того, що відомості довідкок наданих позивачем не підтверджені первинними документами, не надано зокрема акту перевірки довідки, запитів, надісланих на отримання підтверджуючої інформації, відповідей на запит.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пенсійний орган наділений повноваженнями на перевірку відомостей, для умов якої він вправі право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту не підтвердження інформації зазначеної у довідці, колегія суддів вважає зазначені доводи відповідача необґрунтованими.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування – відсутні.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2025 в адміністративній справі №280/10344/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш