ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року   Справа № 918/580/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Дехтярук І.А.
за участю представників:
від апелянта: Сергач А.В. (адвокат)
від боржника: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на постанову Господарського суду Рівненської області від 22.12.2025 (суддя Політика Н.А.)
у справі № 918/580/25
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 22.12.2025 припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Драгун І.І. Визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 та введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Призначено керуючим реалізацією майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Драгун І.І. Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом і введення процедури погашення боргів. Встановлено строк до 21.01.2026 року (включно) керуючому реалізацією майна банкрута для проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості у відповідності до положень КУзПБ. Зобов`язано керуючого реалізацією: 1) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому КУзПБ; 2) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту.
Не погоджуючись із вказаним процесуальним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Рівненської області від 22.12.2025 по справі № 918/580/25 про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника та ухвалити нове рішення, яким задоволити клопотання АТКБ "ПриватБанк" про закриття провадження у справі № 918/580/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та відмовити в задоволенні клопотання представника боржника Алексеюк С.А. про визнання банкрутом та переходу до процедури погашення боргів боржника. Закрити провадження у справі № 918/580/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Аргументуючи доводи апеляційної скарги вказує, що згідно з даними уточнених декларацій про майновий стан за 2022-2024 роки, поданих боржницею, у її власності перебуває 5 одиниць великовагової комерційної техніки. Щодо кожного з вищевказаних об`єктів боржниця зазначає статус "місцезнаходження невідоме". При цьому останньою не надано жодних доказів (витягів є ЄРДР, довідок поліції) щодо викрадення цієї техніки або її втрати внаслідок бойових дій. Така поведінка боржниці прямо суперечить обов`язку щодо розкриття повної та достовірної інформації про майно. Наголошує, що перехід до ліквідаційної стадії (погашення боргів) щодо активів, які боржниця не бажає видавати арбітражному керуючому, є проявом недобросовісності, мета якої - дочекатися завершення встановленого строку процедури, отримати фінальний звіт про "неможливість виявлення майна" та, як наслідок, домогтися повного звільнення від зобов`язань у розмірі понад 14 млн.грн без фактичного повернення коштів кредиторам. Така поведінка є прямим зловживанням правом з метою обману банку як кредитора. Відмічає, що при задекларованому мінімумі для виживання, сім`я боржниці фактично володіє парком комерційної техніки, ринкова вартість якого в рази перевищує офіційний річний дохід боржниці. Також матеріали справи свідчать, що всі декларації боржниці є "уточненими" та зміни до них вносились не з власної ініціативи, а після того, як банк надавав суду докази наявності прихованих активів або доходів. 
Боржником письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.
В процесі розгляду справи представником боржника надано усні пояснення, відповідно до яких доводи апелянта вважає безпідставними. Зазначає, що майновий стан боржника дійсно не дозволяє здійснити погашення боргів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури. Стосовно відомостей про наявну великовагову комерційну техніку техніку вказує, що всі транспортні засоби були описані та передані державним виконавцем на зберігання ПАТ КБ "Приватбанк" під час примусового виконання рішень Рівненського міського суду щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, підтвердженням чого є акт опису й арешту майна від 16.02.2012 року. (Акт опису й арешту майна долучає до матеріалів справи з клопотанням про долучення доказів). Відповідно інформація про їх місцезнаходження відома лише кредитору - ПАТ КБ "Приватбанк", на зберігання якому вони були передані. При цьому боржниця не несе жодних витрат на їх утримання, адже останні перебувають у кредитора. За таких обставин вважає доводи апелянта про недобросовісність необгрунтованими. Просить відмовити в задоволенні скарги.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстації, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови суду, зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Ухвалою суду від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризацію боргів боржника - ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Драгун Ірину Іванівну та визначено дату проведення попереднього засідання суду 8 вересня 2025 року о 12:20 год.
23 липня 2025 року оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/og_pov/ повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).
22 серпня 2025 року від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" через систему "Електронний суд" надійшла заява від 21.08.2025 року про грошові вимоги кредитора до боржника, відповідно до якої просить суд визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 17 901 272,12 грн., з яких: 13 250 854,42 грн. - вимоги другої черги задоволення, 4 650 417,70 грн. - вимоги третьої черги задоволення, та судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. - до позачергового задоволення.
Ухвалою суду від 8 вересня 2025 року визнано конкурсним кредитором ОСОБА_1 - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ 14360570) на загальну суму 17 901 272 грн 12 коп., з яких: 13 250 854 грн 42 коп. - друга черга; 4 650 417 грн 70 коп. - третя черга. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в розмірі 4 844 грн 80 коп., які відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 22 вересня 2025 року. Зобов`язано керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства. Зобов`язано керуючого реструктуризацією надати суду до 8 жовтня 2025 року: реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів. Призначено судове засідання, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, на 3 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 3 листопада 2025 року судове засідання, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, відкладено на 1 грудня 2025 року на 09:30 год.
Ухвалою суду від 1 грудня 2025 року судове засідання, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, відкладено на 22 грудня 2025 року на 14:00 год.
22 грудня 2025 року від представника Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення.
22 грудня 2025 року від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Драгун Ірини Іванівни через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява, відповідно до якої надано згоду на призначення керуючим реалізацією майна боржника - ОСОБА_1 .
На розгляді суду перебували клопотання:
- представника боржника, в якому просить визнати боржника ОСОБА_1 банкрутом та перейти до процедури погашення боргів боржника;
- Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про закриття провадження у справі, в якому просить закрити провадження у справі № 918/580/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 без ухвалення рішення про звільнення її від боргів.
Як відмічено судом першої інстанції, план реструктуризації поданий керуючим реструктуризацією та схвалений боржником містить усі необхідні вимоги: обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; інформацію про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; інформацію про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); інформацію про всі доходи боржника; розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.
Відсутність згоди кредитора на затвердження плану реструктуризації не може бути безумовною підставою для визнання дій боржника недобросовісними.
Наведені обставини у сукупності підтверджують послідовну та добросовісну поведінку боржниці щодо визнання стану неплатоспроможності, розкриття усієї інформації про власний майновий стан та члені сім`ї, намагання частково погасити вимоги кредитора. 
Отже, судом досліджено та встановлено відсутність обставин, з якими закон пов`язує наявність правових підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що клопотання кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.
Визначаючись з можливістю введення наступної процедури, судом першої інстанції враховано наступне.
Судом встановлено, що фінансовий стан боржника ОСОБА_1 характеризується ознаками неплатоспроможності, майнових активів боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів, відтак, погашення визнаних судом вимог кредиторів можливе не інакше, як через введення процедури погашення боргів боржника.
Подальше перебування боржника у процедурі реструктуризації боргів боржника може призвести до збільшення заборгованості перед кредитором.
Викладене свідчить про те, що прийняття рішення про доцільність визнання боржника банкрутом, незважаючи на відсутність клопотання (рішення) зборів кредиторів, є прерогативою господарського суду, відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Відповідно до ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.
Відтак, підставою для прийняття за ініціативою суду рішення про введення щодо боржника процедури погашення боргів та визнання боржника банкрутом виступає також закінчення (збіг) визначених законодавством граничних строків прийняття зборами кредиторів рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.
Ухвалою суду від 21 липня 2025 року було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , відтак 120 денний строк для прийняття зборами кредиторів рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника збіг.
Враховуючи те, що провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відкрито 21.07.2025 року, стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності, майнових активів недостатньо для задоволення вимог кредитора, і станом на 22.12.2025 до суду так і не подано погоджений боржником і схвалений єдиним кредитором план реструктуризації боргів боржника, при цьому, відсутні підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , що передбачені ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, а також не встановлено обставин, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про закриття провадження у справі, задовольнити клопотання представника боржника про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
Відповідно до частини п`ятої статті 116 КУзПБ декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.
Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 зауважила, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.
Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.
Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.
Включення до кола членів сім`ї осіб, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхніх дітей, у тому числі повнолітніх, батьків, осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, пояснюється фідуціарним, зазвичай, характером відносин боржника з цими особами (обов`язок діяти якнайкраще в інтересах таких осіб), що може сприяти ухиленню від виконання боржником зобов`язань перед кредиторами шляхом перереєстрації майна (майнових прав) на цих осіб. До цих зловживань правом боржник може вдатись незалежно від того, що ці особи проживають окремо від боржника, не пов`язані з ним спільним побутом та сімейними правами і обов`язками.
За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України , відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
Частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:
1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;
2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;
3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
Суд звертає увагу на те, що конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.
До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника (висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123 КУзПБ свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.
Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.
За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.
Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.
За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб (аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).
Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
У постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 було відзначено, що приписи частини першої статті 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.
Враховуючи, що у частині одинадцятій статті 126 КУЗПБ конкретизовано лише момент з якого вона підлягає застосуванню господарським судом, реалізація цієї норми можлива після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника та до звершення цієї судової процедури, зокрема безпосередньо перед вирішенням господарським судом питання про визнання боржника банкрутом та перехід до судової процедури погашення боргів в порядку частини першої статті 130 КУзПБ.
Суд зауважує, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.
Як встановлено судовою колегією, боржник у деклараціях про майновий стан за 2022-2025 роки в розділі "Відомості про фінансові зобов`язання" послідовно вказувала нульові значення не зважаючи на те, що у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспороможність зазначалась загальна сума заборгованості ОСОБА_1 на день подання такої заяви 21 369925,10 грн.
Також у поданих деклараціях, зокрема і уточнених, боржник зазначає, що володіє на праві власності транспортними засобами (автомобілі вантажні), а саме: автомобіль DAF 95, рік виробництва 2001, придбаний 13.09.2007, вартість на дату набуття 299559,50 грн, місцезнаходження якого невідомо. 
Аналогічно у власності чоловіка боржниці ОСОБА_2 у власності перебувають наступні транспортні засоби (автомобілі вантажні):
- DAF TE 95XF, 2001, набуття права власності 29.11.2006, вартість на дату набуття 266400,00 грн (місцезнаходження невідоме);
- RENAULT MAGNUM, 2001, набуття права власності 25.07.2007, вартість на дату набуття права 312300,00 грн (місцезнаходження невідоме);
- Kogel SFHB24, 2002, набуття права власності 29.11.2006, вартість на дату набуття 126540,00 грн (місцезнаходження невідоме);
- NOVATRAIL NTP31, 2000, набуття права власності 24.07.2007, вартість на дату набуття 124920,00 грн (місцезнаходження невідоме).
Вищевказані транспортні засоби за даними декларацій перебувають в заставі у ПАТ КБ "Приватбанк".
Разом з цим, згідно інформаційного листа Головного сервісного центру МВС (РСЦ ГСЦС МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях), наданого на запит арбітражного керуючого Драгун І.І., станом на 26.11.2025 за громадянкою ОСОБА_1 зареєстровано настиупні транспортні засоби:
- сідловий тягач DAF 95, 2001 року випуску, VIN № НОМЕР_2 $
- напівпричіп FLIEGL SDS 350, 2001 року випуску, VIN № НОМЕР_3 .
З огляду на вказане колегію суддів констатується, що подані декларації не відображали перебування у власності боржниці даних про напівпричіп. 
Також матеріали справи не містять інформації від боржника про реальне місцезнаходження вищеперелічених транспортних засобів. 
Згідно інформаційних витягів про виконавче провадження № 77090507, належні боржниці транспортні засоби постановами державного виконавця від 11.02.2025 року арештовані та заявлені у розшук.
Посилання представника боржниці на ту обставину, що транспортні засоби були вилучені та передані на зберігання (реалізацію) заставодержателю - ПАТ КБ "Приватбанк" жодними доказами не підтверджується.
Наданий в суді апеляційної інстанції акт опису і арешту майна від 16.02.2012, свідчить що у виконавчому провадженні № 2-14121 від 15.06.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк", було описано та арештовано лише автомобіль DAF TE 95XF, 2001 року випуску. 
Однак вказаний доказ стосується майна чоловіка боржниці в кількості 1 одиниці та не свідчить про вчинення будь-яких дій стосовно інших транспортних засобів, насамперед належних безпосередньо боржниці.
Зазначені дії боржника боржника свідчать або про свідоме приховування майна (активів) або про неналежне користування правами власника, який суб`єктивно не цікавиться долею належного йому майна. 
Усне пояснення представника боржника стосовно того, що надати в підтвердження місцеперебування транспортних засобів будь-які докази неможливо "за спливом часу", а саме акти опису і вилучення тощо, суд до уваги не приймає, оскільки такі пояснення не відповідають стандартам доказування обставин справи відповідно до ст. 79 ГПК України. 
Враховуючи, що всі транспортні засоби наразі зареєстровані на праві власності за боржницею та її чоловіком, а відомості про їх реалізацію, вилучення, утилізацію тощо не надано, виникає обгрунтований сумнів у добросовісній поведінці боржника. Адже внаслідок списання заборгованості за результатами застосування судових процедур неплатоспроможності, боржник вправі буде вимагати звільнення майна з під арешту та подальшого його безперешкодного використання. 
Поряд з цим апелянтом також підставно відмічено, що боржником не надано доказів щодо можливого викрадення цієї техніки (витягів з ЄРДР, довідок поліції), або щодо втрати майна будь-яким іншим чином.
В контексті зазначеного суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами скаржника про завідомо невиконуваний план рестуктуризації боргів боржника, який передбачає погашення багатомільйонного боргу (17,9 млн. грн) лише за рахунок продажу двох транспортних засобів (місцезнаходження яких невідоме) з одночасним проханням списати 99,9% залишку. Оскільки реалізація такого плану передбачається у стислий строк (60 робочих днів), а місцезнаходження транспортних засобів невідоме, виконання останнього свідчить про недосяжність його мети та фактичне позбавлення кредитора можливості хоча б частково погасити свої вимоги. Підтвердженням вказаному є також і пропозиція боржника у плані реструктуризації залишити за боржником 100% місячної заробітної плати (8200,00 грн) на побутові потреби.
Отже, наведені вище обставини у їх сукупності не можуть беззаперечно свідчити про добросовісність дій боржника, оскільки поведінка боржника ніяк не свідчить про його намір найшвидше виконати взяті на себе зобов`язання, а навпаки, свідчить про намагання боржника ухилитися від оплати своїх боргів шляхом їх списання у процедурі неплатоспроможності.
Колегія суддів звертає увагу, що План реструктуризації, який передбачає 99,9% списання боргів боржника, порушує мету процедури реструктуризації боргів, оскільки такий План вказує на ознаки ухилення боржника від виконання зобов`язань, який фактично має на меті не реструктуризацію боргів перед кредитором боржника, як передбачає закон (стаття 124 КУзПБ), а фактичне списання заборгованості перед кредитором, та свідчить про зловживання боржником правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність, ігнорування ним мети і завдань процедури реструктуризації боргів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №910/4014/22.
Тобто, в даному випадку проект плану реструктуризації боргів боржника порушує мету та завдання процедури реструктуризації боргів. Адже метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірними очікуваннями кредиторів як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли відбувається фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації. Дана правова позиція висловлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 25.08.2021 у справі №925/473/20, від 16.12.2021 у справі №910/8306/20, від 31.01.2024 у справі №911/2140/22.
Отже, за змістом Плану реструктуризації суд апеляційної інстанції вважає, що боржник намагається використати процедуру неплатоспроможності для списання своїх боргів без ужиття реальних заходів для їх реструктуризації та подальшого найповнішого погашення. Боржник також повністю не розкрила дійсну інформацію щодо свого матеріального становища, не здійснила висвітлення реальних доходів і витрат як своїх, так і членів сім`ї.
Враховуючи наведене, проаналізувавши зміст наявних матеріалів справи щодо запропонованого боржником проекту плану реструктуризації боргів щодо відповідності його положенням статті 124 КУзПБ через призму його реальності, виконуваності та відповідності самій природі реструктуризації, апеляційний господарський суд встановив, що в порушення вимог частини 2 статті 124 КУзПБ через не відображення в ньому повної та достовірної інформації про майновий стан боржника, фактичних обставин, які спричинили неплатоспроможність боржника та його недобросовісність, адже план реструктуризації передбачає лише списання боргів без зазначення об`єктивних обставин, які б унеможливлювали виконання плану реструктуризації протягом максимального строку, визначеного КУзПБ, задля найбільшого погашення (повного або часткового) вимог кредиторів.
Таким чином, встановивши обставини ненадання боржником повних і достовірних відомостей щодо його майна, доходів та витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недобросовісну поведінку боржника та відсутність саме внаслідок такої поведінки погодженого ним і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації у цій справі, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі на підставі частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
В свою чергу суд першої інстанції на зазначені обставини не взернув уваги, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення заяви кредитора та перехід до наступної судової процедури.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).
Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ "Приватбанк" підлягає задоволенню, а постанова Господарського суд Рівненської області від 22.12.2025 у справі № 918/580/25 скасуванню. Слід ухвалити нове рішення, яким провадження у справі №918/580/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 - закрити. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задоволити.
2. Постанову Господарського суд Рівненської області від 22.12.2025 у справі № 918/580/25 скасувати. Ухвалити нове рішення.
Клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у справі № 918/580/25 задоволити.
Провадження у справі № 918/580/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрити.
3. Справу № 918/580/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "08" травня 2026 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М. 

Суддя   Крейбух О.Г. 

Суддя   Саврій В.А.