ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
29.05.2026	Справа № 910/1567/26	
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом Приватного підприємства "Ремводпласт Плюс"
до Адвокатського об`єднання "Грекова, Головченко і партнери"
про відшкодування збитків у розмірі 780 964,67 грн
Представники учасників справи: без виклику

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року Приватне підприємство "Ремводпласт Плюс" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Адвокатського об`єднання "Грекова, Головченко і партнери" (далі - Адвокатське об`єднання) 780 964,67 грн збитків, з яких: 6 000,00 грн - реальні збитки, 774 964,67 грн - упущена вигода.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним наданням Відповідачем послуг за укладеним між сторонами цієї справи Договором №2023/02-10/1 про надання правової допомоги від 10.02.2023 (далі - Договір), що призвело спершу до залишення позовної заяви Підприємства без руху, а надалі у зв`язку з неусуненням недоліків - до повернення позовної заяви з додатками Позивачу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
05.03.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 06.03.2026) Адвокатське об`єднання подало відзив, в якому просило відмовити у задоволення позову, оскільки:
- Адвокатським об`єднанням було надано послуги у повному обсязі у відповідності до умов Договору. Більше того, Позивач, будучи обізнаним щодо необхідності усунення недоліків у вигляді доплати судового збору, не звертався до Відповідача з відповідними дорученнями/запитами з приводу подальших дій;
- витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства (постанова Верховного Суду у справі № 925/245/19, постанова Верховного Суду у справі №910/12945/19). Більш того, адвокатська діяльність - це надання послуг, а не гарантований результат, оскільки рішення приймає суд;
- сума у розмірі 774 964,67 грн, яку Позивач просить стягнути як упущену вигоду, насправді є розміром фінансових санкцій з приводу невиконання податкового законодавства Позивачем, які з`явилися не внаслідок протиправної поведінки Відповідача, як зазначає Позивач, а внаслідок невиконання останнім податкових зобов`язань.
06.03.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 09.03.2026) Адвокатське об`єднання подало клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
10.03.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 11.03.2026) Приватне подало відповідь на відзив, в якій останнє не погодилося із запереченнями Адвокатського об`єднання, з огляду на те, що Договір не містить, зазначеного Відповідачем, визначення "запит Клієнта". Фактично Договір був укладений на абонентське обслуговування Замовника, строком до 31.12.2023;
- неналежне надання Адвокатським об`єднанням юридичних послуг виявилось, крім іншого, в неправильному визначенні Виконавцем типу вимоги у позовній заяві, як немайнової, та призвело до недоплати розміру судового збору в адміністративній справі №320/15874/23. Тож, складання процесуального документу: позовної заяви з вадами змісту (невідповідність вимогам законодавства) визначає протиправність поведінки Відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Адвокатського об`єднання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.
Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Підприємства частково обґрунтованими.
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві від 26.02.2020 №15/1-26-15-05-06-02/34456142 відносно Підприємства складено ППР від 25.01.2023 №0072142302 про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 121 941 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 12 194 грн, ППР №0072122302 про збільшення податкового зобов`язання з ПДВ на суму 425 234 грн та застосування штрафної санкції на суму 42 523 грн, №0072152302 про застосування штрафної санкції на суму 13600 грн.
З метою захисту свої прав, 10.02.2023 між Адвокатським об`єднанням (за текстом договору - Виконавець) та Підприємством (за текстом договору - Клієнт, Замовник) було укладено договір №2023/02-10/1, за змістом якого:
- пункт 2.1.: Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання представляти права та законні інтереси Замовника на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, в органах місцевого самоврядування, державної влади та державної безпеки, в т.ч., але не виключно, в органах Служби безпеки України, внутрішніх справ, міліції, поліції, прокуратури, в органах виконавчої та фіскальної служби, в усіх судах України, в т.ч будь-якої спеціалізації, будь-яких інстанцій та у Верховному Суді, перед будь-якими особами; надавати Замовнику на його прохання усні або письмові консультації з будь-яких питань правового характеру (юридична допомога);
- пункт 2.2.: Партнери Адвокатського об`єднання та/або адвокати, виступаючи в інтересах Клієнта та на підставі цього Договору, мають право, зокрема:
- здійснювати права та обов`язки представника (захисника тощо) Замовника, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, ЗУ "Про виконавче провадження", ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства України;
- подавати від імені Замовника будь-які заяви, клопотання, скарги, в т.ч. апеляційні та касаційні, письмові пояснення, заперечення тощо, з правом їх підпису;
- одержувати від імені Замовника копії рішень, ухвал, постанов та інших процесуальних документів;
- користуватись іншими правами, наданими чинним законодавством України адвокату, як представнику (захиснику) Замовника, тощо;
- пункт 4.1.: Юридичну допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує гривнях згідно виставленого рахунку;
- пункт 4.2.: При розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п. 2.1 цього Договору, враховується час, витрачений Адвокатським об`єднанням, його партнерами, адвокатами, співробітниками.
- пункт 5.1.: Даний Договір укладений на строк до 31 грудня 2023 року та набирає чинності з моменту його підписання сторонами;
- пункт 6.1.: Адвокатське об`єднання не гарантує Клієнту позитивний результат по справі, але зобов`язується здійснити всі можливі та передбачені чинним законодавством України дії для його досягнення.
24.02.2023 Підприємством сплачено на користь Адвокатського об`єднання 6 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 24.02.2023. У призначенні платежу вказано, що ці кошти сплачені за надання адвокатських послуг згідно договору №2023/02-10/1 від 10.02.2023 без ПДВ.
На виконання умов Договору адвокат Адвокатського об`єднання Головченко Інна Олександрівна в інтересах Підприємства звернулася до Державної податкової служби України зі скаргою (вх.№5536/6 від 28.02.2023) на вищезазначені ППР.
Рішенням Державної податкової служби України №9242/6199-00-00-01-01-06 від 14.04.2023 залишено без змін ППР ГУ ДПС у м. Києві від 25.01.2023 №0072142302, №0072122302, №0072152302, а скаргу - без задоволення.
Адвокатське об`єднання в особі Головченко Інни Олександрівни в інтересах Підприємства звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у м.Києві, у якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві (форми "Р") №0072122302 від 25.01.2023 на загальну суму 467757,00 грн, з яких сума штрафних санкцій складає 42523,00 грн. та збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 425234,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві (форми "ПН") №0072152302 на суму 13 600,00 грн за відсутність реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування до податкової накладної на суму 425233,65 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві (форми "Р") №0072142302 на загальну суму 134135,00 грн, з яких сума штрафних санкцій складає 12194,00 грн. та збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 121 941,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 вищенаведену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам статей160-161 Кодексу адміністративного судочинства України: прохальна частина позовної заяви не містила вимог, адресованих до Державної податкової служби України; недоплачений судовий збір; не вказано дати прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Вказаною ухвалою встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання уточненої позовної заяви (три примірники), з урахуванням вказаних судом зауважень та оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у розмірі 6 548,38 грн.
Копія ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 була направлена на електронну адресу позивача, яка вказана у позовній заяві (vsesetil@gmail.com) та доставлена до електронної скриньки 10.05.2023, про що свідчить звіт про доставку на електронну адресу.
Останнім днем установленого судом строку для надання суду документів для усунення недоліків позовної заяви було 22.05.2023.
Однак у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви (неподанням жодних документів) та неподанням клопотання про продовження строку про усунення недоліків позовної заяви ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 позовну заяву з усіма доданими до неї документами повернуто Підприємству.
29.04.2025 та 19.08.2025 Підприємство зверталося до Адвокатського об`єднання з вимогами про надання звіту про виконання договору про надання правничої допомоги в порядку статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за вих. №50, №77 відповідно.
У своїй відповіді від 15.09.2025 на лист від 19.08.2025 №77 Адвокатське об`єднання повідомило про надання Звіту щодо виконання Договору (вих. №11-08 від 26.08.2025) та зазначено про неотримання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 про залишення позову без руху, а також про відсутність будь-яких зобов`язань після закінченням строку дії Договору (31.12.2023).
У Звіті зазначено, що Адвокатським об`єднанням було здійснено наступні заходи та виконані наступні роботи:
1) ознайомлення з документацією, наданої Клієнтом, аналіз отриманих матеріалів;
2) складання та направлення Клієнту для подальшого подання Скарги на податкові повідомлення-рішення до ДПС України, що є необхідним для складання позовної заяви (із копіями для Міністерства фінансів України (пану ОСОБА_1 ); Державної регуляторної служби України (пану ОСОБА_2 ); Бізнес-омбудсмена Ради бізнес-омбудсмена (пану ОСОБА_3 ); Головного управління ДПС у м. Києві) (вх. №5536/6 від 28.02.2023). Рішення за результатами Скарги було отримано Клієнтом 14.04.2023 р. (вих. №9242/6199-00-00-01-01-06 від 14.04.2023);
3) 03.05.2023 було підготовлено, погоджено з Клієнтом та подано до Київського окружного адміністративного суду адміністративний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (вих. №2023/05-03/1).
Також до відзиву Адвокатським об`єднанням додано непідписаний зі Сторони Підприємства акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2023 до Договору №2023/02-10/1 про надання правової допомоги від 10.02.2023. У цьому Акті до Договору зазначено дві послуги загально вартістю 6 000,00 грн:
- ознайомлення з матеріалами справи, аналіз отриманих матеріалів - 2 000,00 грн;
- підготовка, оформлення та подача процесуальних документів - 1шт. - 4 000,00 грн.
Оскільки Відповідач не надав Позивачу належної якості послуги за Договором №2023/02-10/1 про надання правової допомоги від 10.02.2023, останній звернувся з даним позовом до суду про стягнення збитків.
За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Отже, заявляючи до стягнення збитків, позивач повинен, окрім наявності всіх чотирьох елементів, чітко визначити у чому вони (збитки) полягають у розмінні статті 22 ЦК України, (упущена вигода/реальні збитки/моральна шкода).
Враховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.
Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо самостійного встановлення судом складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11).
Склад цивільного правопорушення, за наявності якого стягуються збитки, досліджується і встановлюється судом не на момент його виявлення, зумовленого поведінкою його посадової особи, а на момент вчинення цього правопорушення.
Перевіряючи наявність протиправної поведінки Адвокатського об`єднання, суд зазначає наступне.
Предметом даного позову є стягнення на користь Підприємства, як Клієнта, збитків з Адвокатського об`єднання внаслідок неналежного виконання останнім умов Договору.
У постановах від 05.03.2021 у справі №910/9752/16 та від 19.09.2024 у справі №916/3392/23 Верховний Суд вказав, що необхідно відрізняти обов`язок боржника по відшкодуванню збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (Глава 51 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).
Зазначене розмежування підстав відповідальності пояснюється також тим, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов`язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду - особа, яка її завдала.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Водночас, поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності.
Бездіяльність - це пасивна поведінка особи, яка проявилася в невиконанні нею дій, які вона повинна та могла в даній ситуації здійснити.
Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобов`язана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Положеннями частини 2 статті 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання (частина 3 статті 613 ЦК України).
Як було раніше встановлено судом, 10.02.2023 між Адвокатським об`єднанням та Підприємством (Клієнт, Замовник) було укладено договір №2023/02-10/1 про надання правової допомоги.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Відповідно до частин 3, 5 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору №2023/02-10/1 від 10.02.2023, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором про надання послуг, за яким, відповідно до статті 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається із двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Відокремлення договорів про надання послуг від інших договорів можливо здійснити за наступними критеріями:
- основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги;
- послуга хоча і тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення певної діяльності), але не збігається із самими діями (здійсненням діяльності) виконавця, існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, не набуваючи матеріалізованого вигляду;
- укладаючи договір про надання послуг, продається не сам результат, а дії, які до нього призвели;
- якість послуги, що надається, є чи не найважливішою характеристикою предмета договору. Законом чи іншими правовими актами можуть бути передбачені обов`язкові вимоги щодо якості результату. Який буде отриманий внаслідок наданої за даним договором послуги. Гарантії якості можуть бути також договірні та такі, що встановлюються законом. Гарантії якості поширюються на результат наданої послуги у цілому. Надання певного виду послуг може передбачати збереження отриманого замовником корисного ефекту протягом розумного строку.
Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до пункту 2.1. Договору Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання представляти права та законні інтереси Замовника на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, в органах місцевого самоврядування, державної влади та державної безпеки, в т.ч., але не виключно, в органах Служби безпеки України, внутрішніх справ, міліції, поліції, прокуратури, в органах виконавчої та фіскальної служби, в усіх судах України, в т.ч будь-якої спеціалізації, будь-яких інстанцій та у Верховному Суді, перед будь-якими особами; надавати Замовнику на його прохання усні або письмові консультації з будь-яких питань правового характеру (юридична допомога).
Згідно з пунктом 2.2. Договору партнери Адвокатського об`єднання та/або адвокати, виступаючи в інтересах Клієнта та на підставі цього Договору, мають право, зокрема: - здійснювати права та обов`язки представника (захисника тощо) Замовника, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, ЗУ "Про виконавче провадження", ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства України; - подавати від імені Замовника будь-які заяви, клопотання, скарги, в т.ч. апеляційні та касаційні, письмові пояснення, заперечення тощо, з правом їх підпису; - одержувати від імені Замовника копії рішень, ухвал, постанов та інших процесуальних документів; - користуватись іншими правами, наданими чинним законодавством України адвокату, як представнику (захиснику) Замовника, тощо.
Як було раніше встановлено судом, на вимогу Позивача Відповідачем було надано Звіт щодо виконання Договору (вих. №11-08 від 26.08.2025), в якому зазначено, що Адвокатським об`єднанням було здійснено наступні заходи та виконані наступні роботи:
1) ознайомлення з документацією, наданої Клієнтом, аналіз отриманих матеріалів;
2) складання та направлення Клієнту для подальшого подання Скарги на податкові повідомлення-рішення до ДПС України, що є необхідним для складання позовної заяви (із копіями для Міністерства фінансів України (пану ОСОБА_1 ); Державної регуляторної служби України (пану ОСОБА_2 ); Бізнес-омбудсмена Ради бізнес-омбудсмена (пану ОСОБА_3 ); Головного управління ДПС у м. Києві) (вх. №5536/6 від 28.02.2023). Рішення за результатами Скарги було отримано Клієнтом 14.04.2023 р. (вих. №9242/6199-00-00-01-01-06 від 14.04.2023);
3) 03.05.2023 було підготовлено, погоджено з Клієнтом та подано до Київського окружного адміністративного суду адміністративний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (вих. №2023/05-03/1).
Також до відзиву Адвокатським об`єднанням додано непідписаний зі Сторони Підприємства акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2023 до Договору №2023/02-10/1 про надання правової допомоги від 10.02.2023. У цьому Акті до Договору зазначено дві послуги загально вартістю 6 000,00 грн:
- ознайомлення з матеріалами справи, аналіз отриманих матеріалів - 2 000,00 грн;
- підготовка, оформлення та подача процесуальних документів - 1 шт. - 4 000,00 грн.
Отже, як випливає зі змісту вищезазначених доказів, Договір №2023/02-10/1 від 10.02.2023 було укладено сторонами з метою скасування ППР від 25.01.2023 №0072142302, ППР №0072122302, №0072152302. При цьому, оскарження вищезазначених ППР в адміністративному порядку (до орган управління вищого рівня) не входило у до вартості сплачених послуг згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2023. Послуга щодо підготовки, оформлення та подачі процесуальних документів стосується саме захисту прав Клієнта в судовому порядку.
Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (стаття 1).
Відповідно до частини 1 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
За приписами частин 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина 2 статті 171 КАС України).
Таким чином, суд вважає, що підтвердженням якісного та в повному обсязі надання послуги за Договором щодо підготовки, оформлення та подачі процесуального документу є відкриття провадження в адміністративній справі.
Так, на виконання умов Договору Адвокатське об`єднання в особі Головченко Інни Олександрівни в інтересах Підприємства звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у м.Києві, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 25.01.2023 №0072122302, №0072152302, №0072142302.
Водночас ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 вищенаведену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам статей 160-161 КАС України: прохальна частина позовної заяви не містила вимог, адресованих до Державної податкової служби України; недоплачений судовий збір; не вказано дати прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Крім цього, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви (неподанням жодних документів) та неподанням клопотання про продовження строку про усунення недоліків позовної заяви ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 вищенаведену позовну заяву з усіма доданими до неї документами повернуто Підприємству.
Вищезазначені ухвали не оскаржувалися в апеляційному порядку та набрали законної сили.
Доводи Адвокатського об`єднання щодо неотримання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 про залишення позову без руху є безпідставними, оскільки, по-перше, відповідно до Відповіді №31187542 адвокат Головченко І.О. мала з 08.04.2020 зареєстрований електронний кабінет в системі ЄСІТС; по-друге, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 справа №320/15874/23 була облікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.05.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110765175).
Тобто як адвокат Головченко І.О., так й Адвокатське об`єднання, виконуючи належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором, мали можливість ознайомитися зі змістом ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 про залишення позову без руху.
Доводи Адвокатського об`єднання щодо неотримання окремого доручення від Підприємства з приводу подальших дій (усунення недоліків) суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.
За приписами частини 4 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Згідно з пунктом 2.1. Договору Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання представляти права та законні інтереси Замовника в усіх судах України, в т.ч будь-якої спеціалізації, будь-яких інстанцій та у Верховному Суді, перед будь-якими особами.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Оскільки Підприємство звернулося до Адвокатського об`єднання з метою захисту його прав шляхом скасування ППР у судовому порядку, тому суд вважає, що надання додаткового доручення для усунення недоліків позовної заяви, поданої адвокатом Адвокатського об`єднанням, не передбачено ані положеннями Договору, ані припасами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Аргументи Адвокатського об`єднання про виключення зі свого складу адвоката Головченко І.О. суд також відхиляє, оскільки: Договір було укладено саме з Адвокатським об`єднанням; доказів виключення ОСОБА_4 зі складу Адвокатського об`єднання матеріали справи не містяться; виключення, про яке стверджує Відповідач відбулося 16.05.2023, тобто після укладення Договору та залишення позову без руху; згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 є учасником Адвокатського об`єднання із розміром частки засновника (учасника): 3500,00 грн, одним із кінцевих бенефіціарних власників та є представником Адвокатського об`єднання з повноваженнями: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (вчиняти від імені об`єднання виключно правочини про надання правової допомоги, укладати та підписувати від імені об`єднання виключно договори про надання правової допомоги)).
Отже, суд дійшов до висновку, що Позивачем доведено факт протиправної поведінки Відповідача у формі неправомірної бездіяльності у зв`язку з неналежним виконанням останнім умов Договору - неусуненням недоліків позову у спосіб та строк, встановлений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023, що мало наслідком повернення позовної заяви разом із доданими до неї документами Позивачу.
Перевіряючи наявність та розмір збитків, суд зазначає наступне.
За твердженнями Підприємства, внаслідок неналежного виконання Адвокатським своїх зобов`язань за Договором щодо оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративній справі №320/15874/23 Підприємству було завдано збитки у загальному розмірі 780 964,67 грн:
1) реальні збитки у розмірі 6 000,00 грн - вартість послуг Адвокатського об`єднання;
2) упущена вигода у розмірі 774 964,67 грн - збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на 121 941,00 грн, податку на додану вартість на 425 234,00 грн, застосування штрафних санкцій на 68 317,00 грн.
Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України особа збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За приписами статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (частина 1).
Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (частина 2).
Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (частина 3).
При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина 4).
Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.09.2019 у справі №925/245/19, законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.
Виходячи із вищезазначеного, суд вважає, що 6 000,00 грн не є збитками, а є вартістю послуг Адвокатського об`єднання, які були надані неналежної якості та не в повному обсязі, оскільки провадження у судовій справі №320/15874/23 щодо оскарження ППР не було відкрито, а позов - повернуто.
У той же час, відповідно до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та, відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову само по собі не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/19 зазначила, що самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
У зв`язку з цим, суд також зауважує, що оскільки договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, проте нормами Глави 63 ЦК України не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, є можливим застосування частини 2 статті 693 ЦК України за аналогією закону з метою дійсного захисту прав позивача (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.03.2018 у справі №910/1030/17).
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).
Зі змісту частини 2 статі 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. І вразі настання такої умови покупець може діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. А тому волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 07.02.2018 у справі №910/5444/17, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 09.03.2023 у справі №910/5041/22, від 15.02.2024 у справі №910/3611/23, від 09.04.2024 у справі №909/335/23, від 14.05.2024 у справі №916/1164/23, від 16.07.2024 у справі №910/3574/23).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).
Як було раніше встановлено судом, 24.02.2023 Підприємством сплачено на користь Адвокатського об`єднання 6 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 24.02.2023. У призначенні платежу вказано, що ці кошти сплачені за надання адвокатських послуг згідно договору №2023/02-10/1 від 10.02.2023 без ПДВ.
Таким чином, 6 000,00 грн - це попередня оплата за обумовлені Договором послуги.
Враховуючи висновок суду про те, що Адвокатським об`єднанням не було надано послуги належної якості та в повному обсязі, тому кошти попередньої оплати у розмірі 6000,00 грн підлягають поверненню Підприємству.
Також Підприємство вважає, що податковий борг у розмірі 774 964,67 грн є упущеною вигодою.
Упущена (втрачена) вигода відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном (постанова Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).
У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №910/14341/18, на яку також посилається скаржник, зазначено, що покладення на особу обов`язку відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди можливе тільки за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоди. У такому разі пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.
Вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.
Саме на позивача покладається тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди і саме останній як особа, яка стверджує обставину завдання йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди, мав довести належними та допустимими доказами, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи (реальність отримання доходів), розмір цих доходів і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його такої можливості.
У той же час у постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №923/1435/20, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20, від 13.11.2024 у справі №912/1377/23, від 10.12.2024 у справі №927/249/24, від 08.09.2020 у справі №926/1904/19 при розгляді спорів про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, зазначено про те, що відмова у стягненні упущеної вигоди з підстав не доведення Позивачем чіткого розміру заподіяних йому збитків не узгоджується із принципом справедливості, засадами цивільного законодавства та призводить до втрати захисної і відновлювальної функції відшкодування збитків.
Як було раніше встановлено судом, на підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві від 26.02.2020 №15/1-26-15-05-06-02/34456142 відносно Підприємства складено ППР від 25.01.2023 №0072142302 про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 121 941 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 12 194 грн, ППР №0072122302 про збільшення податкового зобов`язання з ПДВ на суму 425 234 грн та застосування штрафної санкції на суму 42 523 грн, №0072152302 про застосування штрафної санкції на суму 13600 грн.
З огляду на вищезазначені правові висновки, суд дійшов до висновку про те, що скасування вказаних ППР у судовому порядку мало б наслідком повернення Позивача у первісне становище (відновлення status quo), яке мало місце до складення ППР, а не отримання доходу.
Таким чином, 774 964,67 грн (збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на 121 941,00 грн, податку на додану вартість на 425 234,00 грн, застосування штрафних санкцій на 68 317,00 грн) не є упущеною вигодою.
Перевіряючи наявність причинно-наслідкового зв`язку, суд зазначає наступне.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Велика Палата Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц зазначила, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.
Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
Оскільки скасування ППР було б можливо у разі обґрунтованості поданого позову, оцінка якого відноситься саме до компетенції адміністративного суду. При цьому у межах даної господарської справи суд не може оцінювати та досліджувати правомірність позовних вимог Підприємства щодо оскарження ППР.
Звернення до адміністративного суду з позовом не може автоматично означати, що він буде задоволений, тобто що рішення суду буде прийняте на користь Підприємства і ППР будуть визнані протиправними та скасовані.
Також згідно положень частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Так, за приписами частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Водночас за приписами частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, навіть після повернення позовної заяви Підприємство мало право на повторне звернення до адміністративного суду, дотримавшись вимог статті 123 КАС України.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку.
У разі відсутності хоча б одного з елементів складу господарського правопорушення, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Оскільки Підприємством не було доведено, що 774 964,67 грн є упущеною вигодою, а також причинно-наслідкового зв`язку, вимога про стягнення вказаної суми збитків не підлягає задоволенню.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Отже, позов Підприємства підлягає частковому задоволенню.
Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Адвокатського об`єднання "Грекова, Головченко і партнери" (01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 27-Б, офіс 53, ідентифікаційний код 42775982) на користь Приватного підприємства "Ремводпласт Плюс" (08301, Київська область, Бориспільський район, місто Бориспіль, вулиця Ботанічна, будинок 1/6, офіс 10, ідентифікаційний код 34456142) 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. попередньої оплати та 72 (сімдесят дві) грн 00 коп. судового збору.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Сергій МУДРИЙ