Справа №592/6415/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шияновська Т. В.	
Номер провадження 33/816/1285/26 	Суддя-доповідач Клімашевська І. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Клімашевська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Огорілко Юрія Миколайовича на постанову судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 травня 2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 15.04.2026 о 23:17 в м. Суми по вул. Британська, 41, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Arteon номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат огляду 1,16 проміле, тест № 2541. Водій ОСОБА_1 з результатом не погодився та виявив бажання прослідувати до медичного закладу КНП СОР «ОКМЦСНЗ», де у відповідності до вимог чинного законодавства пройшов огляд в присутності лікаря нарколога та відповідно до висновку лікарня нарколога № 899 від 16.04.2026 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України
Не погодившись з вказаним судовим рішенням адвокат Огорілко Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 травня 2026 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_1 не було повідомлено про причини зупинки транспортного засобу, а матеріали справи не містять доказів, які підтверджують підстави для зупинення транспортного засобу, визначені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». До того ж, відсутня обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, так як до матеріалів справи не долучено доказів того, що особа, яка проводила огляд на стан алкогольного сп`яніння, має спеціальні знання, а також не долучено сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки. Окрім того, згідно квитанції Драгеру, яку долучено до матеріалів справи, тестування ОСОБА_1 здійснювалось поліцейською Князь Іванною-Яною Сергіївною, однак на відео присутні лише посадові особи патрульної поліції чоловічої статі, що ставить під сумнів законність проведення огляду.
В судове засідання призначене на 23 червня 2026 до апеляційного суду ані  ОСОБА_1 , ані його захисник – адвокат Огорілко Ю.М.,  не з`явились, хоча повідомлялись про розгляд справи, відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, клопотань про відкладення не подавали. 
З метою розгляду апеляційної скарги у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення  ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 642015 від 16.04.2026, складеним відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та звітом приладу, якими підтверджується, що 15.04.2026 о 23:22 проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу приладу Drager Alcotest 6810, ARBL-0603, результат тесту 1.16 проміле; з яким ОСОБА_1 не погодився (а.с. 3-4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.04.2026 (а.с. 5); актом медичного огляду особи, що керує транспортним засобом з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 899 від 15.04.2026; висновком щодо результатів медичного огляду, складного 16.04.2026 лікарем КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи № 899, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, дата і точний час огляду – 23:40 15.04.2026 (а.с. 2); довідкою про надання інформації щодо відсутності фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року та про наявність у нього посвідчення водія; відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних відеореєстраторів поліцейських.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було оглянуто і апеляційним судом, і саме його даними, підтверджується зупинка транспортного засобу під керуванням, як було встановлено,  ОСОБА_1 , в якого, під час перевірки документів, працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, він проходить огляд за допомогою приладу Alcotest Drager на місці зупинки, не погоджується з результатом, і його доставляють до медичного закладу, де він також проходить огляд на стан сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що  ОСОБА_1 не було повідомлено про причини зупинки транспортного засобу, а матеріали справи не містять доказів, які підтверджують підстави для зупинення транспортного засобу, визначені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання законності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими як і законність дій поліцейських при цьому не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та законністю його результатів.
Так, з наданих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що автомобіль під керуванням  ОСОБА_1  дійсно був зупинений працівниками поліції.
При цьому, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством апелянтом чи особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності не оскаржувалися. 
Так, дійсно вищевказана стаття Законувстановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.
Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону "Про Національну поліцію".
Згідно до приписів ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або об`єктивними обставинами, які можуть надавати прав або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України N 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено режим "воєнний стан", який діяв і на час оспорюваної події. Цей "режим" має на меті забезпечити безпеку громадян, у зв`язку з чим покладає на правоохоронні органи, зокрема на Національну поліцію обов`язки, пов`язані із забезпечення громадської та національної безпеки шляхом застосування необхідних превентивних заходів, передбачених Законом України "Про Національну поліцію". 
Отже, твердження апелянта про відсутність доказів для підтвердження підстав зупинки транспортного засобу не відповідає дійсності та є суб`єктивними, тому не можуть розглядатись як підстави для скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження по справі.
До того ж, апеляційний суд зауважує, що у даному випадку для визнання винуватості  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є не обставини зупинки транспортного засобу, а те, що він, порушуючи п.2.9.а ПДР керував транспортним засобом, перебуваючи у стані сп`яніння, що підтверджується відповідними доказами.
До того ж, апелянтом зазначалось, що була відсутня обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, так як до матеріалів справи не долучено доказів того, що особа, яка проводила огляд на стан алкогольного сп`яніння, має спеціальні знання, а також не долучено сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки. 
Слід зазначити, що про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що водій  ОСОБА_1  підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка, що не відповідає обстановці, а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.
Щодо того, що до матеріалів справи не долучено доказів того, що особа, яка проводила огляд, має спеціальні знання, то апеляційний суд зауважує, що сам факт перебування особи на посаді поліцейського відповідного підрозділу Національної поліції свідчить про наділення її повноваженнями, зокрема, і на проведення огляду на стан сп`яніння, у межах компетенції, визначеної законом. Такі повноваження випливають безпосередньо із займаної посади та функціональних обов`язків працівника поліції.
Апеляційний суд також враховує, що будь-яких даних, які б свідчили про відсутність у зазначеної особи статусу поліцейського або перевищення нею службових повноважень, матеріали справи не містять, а апелянтом таких доказів не надано.
До того ж, обов`язкове долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності та/або сертифікату перевірки типу засобів вимірювальної техніки, чинним законодавством не передбачено, а за необхідності захисник чи суд ( за клопотанням захисника) не позбавлені були можливості витребувати вказані документи.
З приводу доводів апелянта, що згідно квитанції Драгер, яку долучено до матеріалів справи, тестування ОСОБА_1 здійснювалось ОСОБА_2 , однак на відео присутні лише посадові особи патрульної поліції чоловічої статі, що ставить під сумнів законність проведення огляду, то апеляційний суд зауважує, що вони повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом. Так, при проходженні огляду на стан сп`яніння на місці, поліцейська жіночої статі стоїть просто поруч з ОСОБА_1 . Після того як ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння в медичному закладі і сідає в машину до працівників поліції для складання відповідних документів, з ним на задньому сидінні сидить саме поліцейська- жінка, яка спочатку сама підписує вказані документи, а потім дає їх на підпис ОСОБА_1 . Тому вказані доводи суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги.
Апеляційним судом не встановлено у діях працівників поліції порушень вимог ч.2 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а інших доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно  ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –
П О С Т А Н О В И Л А:
Постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Клімашевська І. В.