Справа № 756/3141/26
Провадження № 2/756/4792/26

УКРАЇНА

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року       місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Ткач М.М.,
за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі -ТОВ «БІЗПОЗИКА») та ОСОБА_1 укладено Договір № 547726-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 16.07.2027 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 547726-КС-001 про надання кредиту, яку 16.07.2026 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 547726-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Позивачем відповідачу направлено через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0774 на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначений відповідачем в анкеті у електронному кабінеті. Таким чином, 16.07.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 547726-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у фіксованому розмірі 1 процент за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, перерахувавши на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку із чим має заборгованість у загальному розмірі 33 960,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 12 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у розмірі 13 560,00 грн., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 6 000,00 грн. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 2 400,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.03.2026 відкрито спрощене провадження у справі. Витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію про те, чи належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) платіжна картка № 4441-1110-7012-0690, а також чи було зараховано у період з 16.07.2025 по 26.07.2025 на платіжну картку № НОМЕР_2 банком-емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», грошові кошти у сумі 12 000,00 грн. від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
22.04.2026 та 27.04.2026 на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направив на адресу суду інформацію, що платіжну картку № НОМЕР_2 було емітовано банком на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на яку за період з 16.07.2025 по 26.07.2025 зараховано кошти у сумі 12000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що 16.07.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укладено Договір про надання кредиту № 547726-КС-001 підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» , шляхом обміну електронними повідомленнями.
Так, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 16.07.2025 було направлено відповідачу індивідуальну оферту, яка містила істотні умови договору та відправлено в смс-повідомленні на номер телефону відповідача одноразовий ідентифікатор.
16.07.2025 відповідач прийняв (акцепт) умови оферти шляхом надсилання товариства акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-0774.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, 16.07.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір № 547726-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 2.1 Договору, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правил надання споживчих кредитів.
Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 16 тижнів, строк дії договору до 05.11.2025, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована; комісія за надання кредиту - 2 400,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 24 430,59 грн., орієнтована реальна річна процентна ставка 9727,75 процентів.
Пунктом 4.2.2 Договору кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та переказав відповідачу грошові кошти на загальну суму 12 000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 , вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів.
Також, згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направив на адресу суду інформацію, що платіжну картку № НОМЕР_2 було емітовано банком на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на яку за період з 16.07.2025 по 26.07.2025 зараховано кошти у сумі 12 000,00 грн.
Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, та як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованість відповідача становить 33 960,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 12000,00 грн, заборгованості по відсотках у сумі 13 560,00 грн., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 6 000,00 грн., комісії у розмірі 2 400,00 грн.
Судом також встановлено, що вищевказаний договір укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та їх було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором і зазначенням у договорі персональних даних відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).
З наданих доказів вбачається, що під час укладення вищевказаного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений договір є обов`язковим до виконання.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним (удаваним) не визнаний, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за вищевказаним договором, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти в повному обсязі не повернув. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).
Оскільки відповідач в порушення умов договору, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, то у нього утворилася заборгованість перед позивачем.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів у розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 27 960,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12 000,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 13 560,00 грн., комісія у розмірі 2 400,00 грн.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то позивач просить стягнути з нього суму процентів річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.
Так, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань.
У відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що встановлено вище.
Згідно із розрахунку позивача нараховані проценти складають 6 000,00 грн.
Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначене вище, стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 6 000,00 грн., у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 27 960,00 грн. У решті заявлених вимог, слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ - 41084239, місцезнаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість на загальну суму 27 960 (двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 192 (дві тисячі сто дев`яносто дві) гривні 01 копійку.
У решті заявлених позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 19.05.2026.
Відомості про сторони:
1. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ - 41084239, місцезнаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411);
2. Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя              М. М. Ткач