Справа № 347/913/26
Провадження № 2/347/762/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
Головуючої-судді: Крилюк М.І.
секретаря: Лазорик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-  

В С Т А Н О В И В:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на невиконання відповідачем грошових зобов`язань. Як зазначено у позовній заяві, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено два договори про надання коштів у кредит, а саме: договір № 73798765 від 12.09.2024 року та договір № 8157387 від 03.07.2025 року.
У подальшому первісний кредитор відступив право вимоги за вказаними кредитними зобов`язаннями на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974) на підставі договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року. Відповідно до його умов, фактор набуває права грошової вимоги до боржників у визначеному обсязі, а момент переходу права вимоги настає з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу та підтверджує факт переходу відповідних зобов`язань.
Перехід права вимоги підтверджується витягами з реєстрів прав вимог від 23.12.2025 року, а саме: реєстром прав вимог № 23/12/25-02, згідно з яким до Позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 73798765 у загальному розмірі 21 608,00 грн; реєстром прав вимог № 23/12/25-01, згідно з яким до Позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 8157387 у загальному розмірі 25 651,50 грн.
Таким чином, на момент звернення до суду саме ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є належним кредитором за обома спірними зобов`язаннями.
Щодо кредитного договору № 73798765 від 12.09.2024 року встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем укладено договір кредиту на суму 8 000,00 грн строком на 30 календарних днів. У процесі виконання договору сторони неодноразово погоджували зміну істотних умов шляхом укладення додаткових угод, якими продовжувався строк користування кредитом та змінювалася процентна ставка.
Усі правочини, пов`язані з укладенням та пролонгацією договору, вчинялися в електронній формі із застосуванням одноразових ідентифікаторів, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію» та підтверджується матеріалами справи, зокрема даними ідентифікації та електронними доказами. 
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання у повному обсязі, перерахувавши на банківську картку відповідача грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. Водночас відповідач умови договору щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 21 608,00 грн.
Щодо кредитного договору № 8157387 від 03.07.2025 року встановлено, що між тими ж сторонами було укладено договір кредиту на суму 7 000,00 грн строком на 360 календарних днів. Надання кредитних коштів здійснено шляхом безготівкового перерахування на банківську картку відповідача.
Первісний кредитор виконав свої договірні зобов`язання в повному обсязі, однак відповідач допустив порушення строків повернення кредиту, що спричинило виникнення заборгованості у розмірі 25 651,50 грн.
У подальшому позивач, керуючись статтею 49 ЦПК України, скористався правом на зменшення позовних вимог та уточнив їх розмір, виключивши нараховану пеню та інші складові, які не підлягають стягненню або були погашені.
Позивач також просив суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, об`єднати вимоги за обома кредитними договорами в одне провадження, та стягнути з відповідача суму заборгованості, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак належним чином повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутності, подав відповідне клопотання та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Водночас ним подано відзив на позовну заяву через систему «Електронний суд» від 25.05.2026 року, у якому він не погодився з викладеними позивачем обставинами. Просить при вирішенні справи по суті взяти до уваги викладені в відзиві обставини та доводи.
Суд, дослідивши подані Позивачем докази та оцінивши їх у сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
З матеріалів справи, у тому числі поданих письмових доказів, вбачається наявність між сторонами спірних правовідносин, що виникли з невиконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , а саме: договором № 73798765 від 12.09.2024 року та договором № 8157387 від 03.07.2025 року.
Факт укладення зазначених кредитних договорів та додаткових угод до них підтверджується матеріалами справи, зокрема: копією договору позики № 73798765 від 12.09.2024 року (а.с.13-19), численними додатковими угодами № 13339575 від 17.11.2024 року, № 13624828 від 26.12.2024 року, № 13843321 від 25.01.2025 року, № 13912538 від 03.02.2025 року, № 14095718 від 27.02.2025 року, № 14326680 від 28.03.2025 року, № 14555462 від 25.04.2025 року, № 14675642 від 10.05.2025 року, № 14898840 від 08.06.2025 року, № 15078789 від 03.07.2025 року, № 15280725 від 02.08.2025 року та № 15500765 від 04.09.2025 року (пп. 9–20 додатків), а також договором кредиту № 8157387 від 03.07.2025 року (п. 27 додатків) і довідками про ідентифікацію позичальника (пп. 21, 28 додатків).
Наведені правочини укладені в електронній формі із застосуванням одноразових ідентифікаторів, що підтверджується довідками про ідентифікацію, а також електронними доказами, наданими позивачем (пп. 21, 28 додатків). Зазначений спосіб укладення договорів відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», зокрема щодо прирівняння електронного підпису одноразовим ідентифікатором до власноручного підпису сторони правочину, що свідчить про належність та допустимість форми укладених договорів.
Виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується належними та допустимими доказами, а саме платіжними документами та інструкціями про перерахування кредитних коштів, зокрема: платіжною інструкцією № cfae2ce1-8129-44e3-b2e5-98aa76644e0d від 12.09.2024 року (п. 23 додатків) та платіжною інструкцією № 134c14fc-c10c-4817-9a84-1155e8411b7f від 03.07.2025 року (п. 30 додатків), а також довідками платіжних установ і фінансових компаній (пп. 22, 29 додатків).
Крім того, факт фактичного отримання та використання кредитних коштів підтверджується листами кредитодавця (п. 32 додатків), інформацією щодо руху коштів та стану карткового рахунку відповідача (п. 7 додатків), що узгоджується між собою та не спростовано належними доказами з боку відповідача.
Відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» підтверджується договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року (п. 33 додатків), а також витягами з реєстрів прав вимог № 23/12/25-02 та № 23/12/25-01 від 23.12.2025 року (пп. 34–35 додатків), згідно з якими до позивача перейшло право грошової вимоги за обома кредитними договорами у відповідних сумах.
Таким чином, досліджені судом письмові докази в їх сукупності та взаємному зв`язку свідчать про те, що на момент звернення до суду ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є належним кредитором за спірними зобов`язаннями, а у відповідача наявна непогашена заборгованість за кредитними договорами № 73798765 та № 8157387, яка добровільно не погашена та документально не спростована.
Разом з тим, як убачається з поданого відповідачем відзиву від 25.05.2026 року, останній заперечує проти позову, вважаючи його необґрунтованим, та посилається на порушення позивачем вимог частини першої статті 188 ЦПК України щодо об`єднання позовних вимог, зазначаючи, що вимоги за двома різними кредитними договорами не є пов`язаними між собою єдиною підставою виникнення або спільними доказами, а тому підлягають окремому розгляду.
За вимогами статті 188 ЦПК України, об`єднання позовних вимог допускається у разі їх взаємопов`язаності за підставами виникнення або поданими доказами, а також за умови доцільності їх спільного розгляду. У даному випадку обидва кредитні зобов`язання виникли між тими самими сторонами, мають однотипну правову природу, аналогічний спосіб укладення договорів, єдиний механізм виконання та відступлення права вимоги, що підтверджується матеріалами справи, зокрема документами, які містяться у пунктах 1–44 додатків до позовної заяви.
Таким чином, доводи відповідача про процесуальні порушення при об`єднанні вимог не ґрунтуються на матеріалах справи та не впливають на правильність вирішення спору по суті, оскільки не спростовують факту наявності заборгованості та переходу права вимоги до позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строки та в порядку, визначеному договором. Невиконання або неналежне виконання такого обов`язку є порушенням договірного зобов`язання.
Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу України у разі порушення строків повернення позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми заборгованості та сплати процентів, нарахованих відповідно до умов договору.
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов Кредитних договорів № 73798765 від 12.09.2024 року та № 8157387 від 03.07.2025 року у позивача виникло право звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та у разі прострочення зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України кредитор має право на одержання процентів за користування позикою, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами кредитних договорів № 73798765 та № 8157387 сторонами погоджено порядок нарахування процентів, який є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень ОСОБА_1 щодо заявлених позовних вимог та доказів належного виконання зобов`язань за договорами. Натомість позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладення договорів, надання кредитних коштів та утворення заборгованості.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання ОСОБА_1 умов кредитних договорів свідчить про порушення принципу належного виконання зобов`язань (ст. 525, 526 ЦК України) та суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема принципам добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України).
Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор має право передати своє право вимоги іншій особі, якщо інше не встановлено договором або законом. Передача права вимоги (факторинг) не потребує згоди боржника, а факт переходу прав підтверджується договором факторингу та реєстрами прав вимог.
Передача права вимоги не змінює суті зобов`язання боржника, який зобов`язаний виконати його у тому ж обсязі та на тих самих умовах.
У разі укладення договорів факторингу право вимоги переходить до нового кредитора в порядку, визначеному такими договорами, та підтверджується реєстрами прав вимог.
Так, первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступив право вимоги за кредитними договорами спочатку ТОВ «Сіроко Фінанс» на підставі договору факторингу № 025-040122 від 04.01.2022 року, а надалі ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу № 05/12/25-01 від 05.12.2025 року.
Факт переходу права вимоги підтверджується витягом з Реєстру прав вимог від 30.01.2026 року, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 73798765 та № 8157387.
Таким чином, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є належним кредитором за вказаними зобов`язаннями та має право вимагати їх виконання у повному обсязі.
Оцінивши подані докази у сукупності, суд із врахуванням поданої представником позивача 28.05.2026 року заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 107-108) заборгованість ОСОБА_1 в наслідок порушення умов кредитних договорів, складає у загальному розмірі 17 361,90 грн, з яких: 5 710,40 грн – за договором № 73798765 (основний борг); а також 11 651,50 грн – за договором № 8157387 (7 000,00 грн основний борг, 4 651,50 грн проценти). 
Отже, відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів ні первісному кредитору, ні позивачу як новому кредитору.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у загальному розмірі 17 361,90 грн.
Представником позивача також заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи подано належні письмові докази, а саме: договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, додаткову угоду до нього, акти приймання-передачі наданих послуг, детальний розрахунок вартості виконаних робіт, а також платіжні документи, які підтверджують фактичну сплату зазначеної суми.
Судом встановлено, що зазначені витрати пов`язані з розглядом даної цивільної справи та в цілому є документально підтвердженими, однак відповідно до положень ст. 133, 137 ЦПК України суд зобов`язаний перевірити їх реальність, необхідність та співмірність складності справи.
Оцінюючи заявлений розмір витрат, суд враховує, що справа є малозначною у розумінні ст. 19 ЦПК України, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 274 ЦПК України, не потребувала значного обсягу процесуальних дій, дослідження великої кількості доказів чи проведення судових засідань із дослідженням свідчень або експертних висновків. Доказова база у справі переважно складається з письмових документів стандартного характеру, що підтверджують факт укладення кредитних договорів, надання коштів та наявність заборгованості.
Відповідно до правових позицій, сформованих у судовій практиці, витрати на професійну правничу допомогу мають бути розумними, співмірними із складністю справи, обсягом наданих послуг та витраченим часом, а також не повинні покладати надмірний тягар на іншу сторону спору.
З огляду на викладене, беручи до уваги принципи розумності, справедливості та співмірності судових витрат, а також фактичний обсяг наданої правничої допомоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленої вимоги та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 3, 525, 526, 599, 611, 625, 1048–1050, 1054 ЦК України та статтями 263–265, 268 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: НОМЕР_2 , відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку 300528) суму заборгованості в загальному розмірі 17361,90 грн, (сімнадцять тисяч триста шістьдесять одну гривню 90 копійок) (що складається із: заборгованості за кредитним договором № 73798765 у розмірі 5 710,40 грн та Договором позики № 8157387 у розмірі 11 651,50 грн,) а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Суддя: М.І. Крилюк