Справа № 712/16425/25
Провадження № 1-кп/712/497/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючий/суддя       ОСОБА_1 
секретар        ОСОБА_2 
за участю:
прокурора        ОСОБА_3 
обвинуваченого       ОСОБА_4 
представника потерпілої (адвокат)     ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 12025250310003009 по обвинуваченню: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської обл., Сахновщинського р-н., с. Лебедівка, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, депутатом, інвалідом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 протягом травня-серпня 2025 року, перебуваючи у м. Черкаси, більш точного часу, дати та місця в ході проведення досудового розслідування не встановлено, шляхом обману заволодів грошовими коштами інших осіб під приводом проведення ремонтних робіт, які насправді не мав на меті здійснювати.
Останній умисно, з корисливих мотивів, через соціальні мережі та безпосередньо в будівельних магазинах знайомився із особами, які потребували проведення ремонтних робіт, після чого з метою власного незаконного збагачення, завідомо знаючи про відсутність у нього відповідних будівельних матеріалів та без наміру виконання відповідних робіт, будучи офіційно не працевлаштованим, пропонував останнім свої послуги (зокрема щодо встановлення дверей, укладання плитки тощо), проводив відповідні заміри у помешканнях потерпілих, таким чином переконуючи їх у свої намірах проведення ним будівельних робіт та надалі отримавши від потерпілих грошові коштів, відповідну роботу не виконував та переставав відповідати на телефонні дзвінки, чим завдав матеріальної шкоди потерпілим.
Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Черкаси, точне місце під час досудового розслідування не встановлено, з метою власного незаконного збагачення, будучи знайомим з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи, що останній проводить будівельні ремонтні роботи у себе в помешканні, вирішив шляхом обману заволодіти його грошовими коштами під приводом надання ремонтних послуг, без наявності відповідних будівельних матеріалів та наміру виконати взяті на себе зобов`язання.
ОСОБА_4 діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, під приводом проведення відповідних замірів необхідних для проведення ремонту та оцінки його роботи 15.05.2025 зустрівся із ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_4 , в дійсності не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо проведення ремонтних робіт перед потерпілим ОСОБА_6 продовжуючи свій кримінально протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами, переконав останнього, що укладе плитку у його помешканні у строк до 11.06.2025 за умови здійснення ним часткової передоплати його послуг, шляхом передачі коштів готівкою або переказом на його банківський рахунок.
Того ж дня ОСОБА_6 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 та будучи переконаним, що останній виконає обіцяні ремонтні роботи, передав готівкою грошові кошти в сумі 6000 грн., а також в подальшому на його вимогу та переконання перерахував з картки матері ОСОБА_7 на карткові рахунки ОСОБА_4 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 трьома транзакціями наступні суми коштів: 23.05.2025 - 15000 грн., 16.05.2025 - 4000 грн., 30.05.2025 - 3000 грн. 
Однак, оплачені ОСОБА_6 ремонтні роботи ОСОБА_4 не виконав на телефонні дзвінки не відповідав, а отримані грошові кошти привласнив та використав на власні потреби. Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 28000 грн.
Він же, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно 08.07.2025 близько 19.00 год. представившись працівником магазину «Двері+» прийшов до помешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаючи, що остання проводить ремонтні роботи у себе вдома, вирішив шляхом обману, будучи офіційно не працевлаштованим, заволодіти її грошовими коштами під приводом надання ремонтних послуг, без наявності відповідних будівельних матеріалів та наміру виконати взяті на себе зобов`язання.
Так, ОСОБА_4 , під приводом проведення відповідних замірів необхідних для встановлення міжкімнатних дверей та оцінки його роботи зустрівся із потерпілою ОСОБА_8 , за адресою її проживання АДРЕСА_4 . Після чого, в дійсності не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання продовжуючи свій кримінально протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом обману, переконав останню, що встановить міжкімнатні двері у її помешканні в строк до 20.07.2025 за умови здійснення нею часткової передоплати його послуг, шляхом передачі коштів готівкою або переказом на його банківський рахунок.
ОСОБА_8 , будучи введеною в оману ОСОБА_4 та переконаною, що останній виконає обіцяні ремонтні послуги, не підозрюючи про його злочинні наміри, 08.07.2025 передала останньому готівкою грошові кошти в сумі 25000 грн. про отримання яких ОСОБА_4 власноруч написав відповідну розсипку, а також 11.07.2025 о 11 год. 55 хв. переказала на картковий рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 1000 грн. 
Однак, оплачені ОСОБА_8 ремонтні роботи по встановленню міжкімнатних дверей, ОСОБА_4 не виконав на телефонні дзвінки не відповідав, а отримані грошові кошти привласнив та використав їх на власні потреби. Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 26000 грн.
Він же, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, діючи повторно 07.08.2025 представившись працівником магазину «Швидко Двері» прийшов до помешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаючи, що остання проводить ремонтні роботи у себе вдома, вирішив шляхом обману, будучи офіційно не працевлаштованим, заволодіти її грошовими коштами під приводом надання ремонтних послуг, без наявності відповідних будівельних матеріалів та наміру виконати взяті на себе зобов`язання.
Так ОСОБА_4 , під приводом проведення відповідних замірів необхідних для встановлення міжкімнатних дверей та оцінки його роботи 07.08.2025 зустрівся із потерпілою ОСОБА_9 за адресою її проживання АДРЕСА_5 . Після чого, в дійсності не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання продовжуючи свій кримінально протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману, переконав останню, що встановить міжкімнатні двері у її помешканні в строк до 23.08.2025 за умови здійснення нею часткової передоплати його послуг, шляхом передачі коштів готівкою або переказом на його банківський рахунок.
ОСОБА_9 будучи введеною в оману ОСОБА_4 та будучи переконаною, що останній виконає обіцяні ремонтні послуги, не підозрюючи про його злочинні наміри, 07.08.2025 о 19 год. 46 хв. переказала на його вимогу та переконання грошові кошти в сумі 10000 грн. із власного банківського рахунку № НОМЕР_4 на картковий рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_3 про отримання даних коштів останній власноруч написав відповідну розсипку, в подальшому 09.08.2025 потерпіла додатково передала грошові кошти ОСОБА_4 готівкою у сумі 7000 грн. 
Однак, оплачені ОСОБА_9 ремонтні роботи по встановленню міжкімнатних дверей та кухні, ОСОБА_4 не виконав на телефонні дзвінки не відповідав, а отримані грошові кошти привласнив та використав на власні потреби. Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 17000 грн.
Він же, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, діючи повторно, 22.08.2025 прийшов до помешкання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаючи, що остання проводить ремонтні роботи у себе вдома, вирішив шляхом обману, будучи офіційно не працевлаштованим, заволодіти її грошовими коштами під приводом надання ремонтних послуг, без наявності відповідних будівельних матеріалів та наміру виконати взяті на себе зобов`язання.
Так ОСОБА_4 , під приводом проведення відповідних замірів необхідних для встановлення міжкімнатних дверей та оцінки його роботи 22.08.2025 зустрівся із ОСОБА_10 за адресою її проживання АДРЕСА_6 . Після чого, в дійсності не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання продовжуючи свій кримінально протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, переконав останню, що встановить міжкімнатні двері у її помешканні в строк до 31.08.2025 за умови здійснення нею часткової передоплати його послуг, шляхом передачі коштів готівкою або переказом на його банківський рахунок.
ОСОБА_10 будучи введеною в оману ОСОБА_4 та будучи переконаною, що останній виконає обіцяні ремонтні послуги, не підозрюючи про його дійсні злочинні наміри, погодилась на його пропозицію та двома транзакціями переказала грошові кошти зі своєї банківської картки АТ КБ «ПриватБанк № НОМЕР_5 на банківський рахунок ОСОБА_4 в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , а саме: 22.08.2025 о 12 год. 30 хв. - 11000 грн. та 23.08.2025 о 13 год. 13 хв. - 4000 грн.
Однак, оплачені ОСОБА_10 ремонтні роботи по встановленню міжкімнатних дверей ОСОБА_4 не виконав на телефонні дзвінки не відповідав, а отримані грошові кошти привласнив та використав на власні потреби. Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 15000 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, підтвердив обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ним кримінального правопорушення, не оспорював та дав показання, які відповідають опису події, яке сформульовано в обвинувальному акті. Повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його вину, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Обвинувачений щиро кається, просив суд суворо не карати та повідомив, що намагається добровільно відшкодовувати завдану шкоду потерпілим. Цивільні позови визнав повністю.
У відповідності до положень частини першої статті 349 КПК України судом було запропоновано стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови
Потерпілі просили призначити покарання на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюють ся. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорю валися.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням речових доказів, ухвали щодо накладення арешту, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілі та представник потерпілої - ОСОБА_5 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодилися.
Судом у відповідності до положень частини третьої статті 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор, обвинувачений, потерпілі та їх представник зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин другої та третьої статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів щодо судових витрат, речових доказів та ухвал щодо накладення арешту, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого та цивільні позови. 
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду розповів про обставини скоєного злочину так, як про них зазначено в обвинувальному акті.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Представник потерпілих просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі. Зазначивши, що обвинуваченим частково відшкодовано матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_10 .
Після допиту обвинуваченого прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази щодо речових доказів та докази, які характеризують обвинуваченого.
Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.
Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.
На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.
У судових дебатах:
Прокурор пояснила, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, 2 ст. 190 КК України, просила визнати останнього винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, при цьому враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що він визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, надав свідчення суду щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, розкаявся, частково добровільно потерпілим відшкодував матеріальну шкоду, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, без реального відбування покарання із застосуванням іспитового строку. Також просила вирішити долю речових доказів у відповідності до статті 100 КПК України, одночасно скасувавши накладений арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнає. Цивільні позови визнав у повному обсязі, частково добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілим.
Представник потерпілої просив не позбавляти обвинуваченого волі.
В останньому слові обвинувачений просив суд суворо не карати.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.
Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 12 КК України злочини вчинені ОСОБА_4 є кримінальним проступком та нетяжким злочином.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданих збитків.
Можливість врахування обставиною, що пом`якшує покарання винної особи, - «щире каяття» обґрунтовується наступним.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим. Повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.
Судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки, попросивши вибачення у потерпілих, зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність у кримінальному провадження обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.
Вказаний висновок суду узгоджується з позицією, викладеною у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.09.2022 справа №397/92/15-к, від 02.11.2021 справа №643/13256/17 та ін., які беруться судом до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді обмеження волі, з застосуванням ст. 70 КК України, без реального відбування покарання.
При цьому, суд бере до уваги особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно частково відшкодував завдану шкоду потерпілим, про що свідчать квитанції.
Так, частиною третьою статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Частиною першою статті 75 КК України визначено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до частини першої статті 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В судовому засіданні потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заявлені цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
При вирішенні цивільного позову суд керується наступним.
Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ст. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
При вирішенні питання щодо задоволення позову в частині матеріальної та моральної шкоди, суд виходить із положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, зокрема обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Отже цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 17000 грн. підлягає до задоволення, з урахуванням відшкодування в сумі 12000,00 грн. 
Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15000 грн., підлягає до задоволення, з урахуванням відшкодування в сумі 13 100 грн
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 26000 грн., підлягає до задоволення, з урахуванням відшкодування в сумі 12 000 грн
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Враховуючи, що потерпілим в результаті кримінального правопорушення завдано моральну шкоду, суд вважає, за необхідне на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст. ст. 128, 368 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду, на користь потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 20000,00 гривень; на користь ОСОБА_9 в розмірі 5000,00 грн. та на користь ОСОБА_8 в розмірі 2000,00 грн
На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат, які згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України відшкодовуються обвинуваченим.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Приймаючи до уваги, що суду надані умови договору про надання правничої допомоги, а також докази щодо виконаних робіт, вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, тому витрати за надання правової допомоги адвокатом підлягають задоволенню в сумі 9000,00 грн. 
Згідно частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи те, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, суд вважає доцільним скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2025.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України. 
Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання за:
- ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 рік обмеження волі;
- ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років обмеження волі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та судових витрати за правову допомогу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1900,00 грн , моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн та судові витрати за правову допомогу у сумі 9000,00 грн., всього 30900,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 5000,00 та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн, всього 10 000,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 12000,00 та моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн, всього 14 000,00 грн.
Скасувати арешт з майна, який накладено ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2025 (справа № 712/15006/25).
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» модель «А05s» IMEI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 із сім-картками НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 , спортивний костюм темно-синього кольору, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , паперову розписку про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , які належать ОСОБА_4 , які перебувають в камері зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області повернути за належністю ОСОБА_4 ;
- копії руху коштів по банківських рахунках потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , копії листувань із ОСОБА_4 та дві паперові розписки про отримання коштів, написані ним власноруч, диск із відеозаписами подій, що мали місце 22.08.2025, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
- вакуумну помпову присоску та паяльник, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий         ОСОБА_1