УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року
м. Київ

справа № 336/447/26
провадження № 61-5439ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 22 січня 2026 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2026 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ПАТ «МТБ Банк»до    ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна, про визнання недійсними фраудаторних правочинів та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на майно,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк») звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.
Заявупозивач обґрунтовував тим, що постановою Центрального апеляційного господарського суду в справі № 908/3003/24 стягнуто з ОСОБА_1 , як з поручителя, на користь ПАТ «МТБ Банк» суму 3 171 485, 31 грн простроченого тіла кредиту за кредитним договором № К07208/2020, 53 000, 00 грн простроченої комісії, 28 000, 00 грн нарахованої пені та судовий збір за подання позову у сумі 39 029, 82 грн. Наразі у вказаній справі відкрито касаційне провадження Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду.
Також 25 грудня 2025 року, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Білецькою К. О., було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення в справі № 908/3003/24 (виконавче провадження № НОМЕР_5).
Окрім того у Центральному апеляційному господарському суді перебуває на розгляді справа № 908/3001/24 за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за іншим кредитним договором - № 01395/Х від 01 серпня 2019 року та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк» про визнання поруки припиненою.
Також у справі № 908/2999/24 на стадії касаційного розгляду перебуває ще один подібний спір між сторонами вже за кредитним договором № 01392/Х від 08 травня 2019 року, де постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» 266 777, 57 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 36 000, 00 грн комісії, 43 600, 00 грн штрафу та 4 156, 53 грн витрат на сплату судового збору.
ПАТ «МТБ БАНК» наразі отримано судовий наказ № 908/2999/24 та пред`явлено його до примусового виконання.
Також заявник зазначає, що 20 серпня 2025 року, ОСОБА_1 згідно договорів дарування № 966 та № 967 було здійснено відчуження на користь своєї доньки ОСОБА_3 декількох об`єктів нерухомості, а саме: гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, обслуговуючий гаражний кооператив «Лада», гаражу № НОМЕР_2 , який розташований за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, обслуговуючий гаражний кооператив «Мотор-5».
Також 16 серпня 2025 року ОСОБА_1 згідно договору дарування № 1276 було здійснено відчуження на користь своєї доньки ОСОБА_3 гаражу, який розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «ФОРПОСТ» в місті Запоріжжі, гараж № НОМЕР_3 , в боксі літ. Г, на земельній ділянці загальною площею 0, 6993 га.
Таким чином, оскільки вказані договори дарування, на думку заявника, мають всі ознаки фраудаторності та були здійснені з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед кредитором, ПАТ «МТБ Банк» має намір звернутися до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсними фраудаторних правочинів та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на майно.
На підставі вказаних обставин 21 січня 2026 року заявник подав через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшла заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій просить накласти арешти на зазначені гаражі, а також заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо них. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2026 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2026 року, заяву ПАТ «МТБ Банк» про забезпечення позову задоволено.
Забезпечено позов ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В. М., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т. Ю., про визнання недійсними фраудаторних правочинів та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на майно, шляхом накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна:
- гараж № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, обслуговуючий гаражний кооператив «Лада» (гаражний кооператив «Лада» гаражно-будівельний кооператив), опис: гараж, літ А; підвал, літ. пд; ворота, №1; оглядова яма, № 2 , загальна площа: 48 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2793126623060), що належить на праві власності ОСОБА_3 ;
- гараж № НОМЕР_2 , який розташований за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, обслуговуючий гаражний кооператив «Мотор-5», опис: гараж, літ А; підвал, літ. пд; ворота, №1; оглядова яма, № 2 , загальна площа: 53,9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2793112223060), що належить на праві власності ОСОБА_3 ;
- гараж, який розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «ФОРПОСТ» в місті Запоріжжі, гараж № НОМЕР_3 , в боксі літ. Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2760964123060) на земельній ділянці загальною площею 0,6993 га, наданій для колективного гаражного будівництва, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0096, що належить на праві власності ОСОБА_3 .
Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вказаного нерухомого майна. 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, з урахуванням позовних вимог щодо визнання недійсними договорів дарування, накладення арешту на спірне майно, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту.
22 листопада 2026 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Мартинюк К. І. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 22 січня 2026 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2026 року.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, а саме: норми статей 149, 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Представник заявника зазначає, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно не узгоджується з предметом та підставами позову, а судами попередніх інстанцій не враховано відсутність доказів необхідності застосування таких заходів забезпечення позову.
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.
Частиною першою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.
При оцінці зазначеної співмірності слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Встановивши, що між сторонами справи дійсно виник спір щодо визнання недійсними, зокрема, договорів дарування нерухомого майна, врахувавши характер відносин, що склались між сторонами, вартість майна, можливу загрозу його відчуження, зважаючи на фактичні обставини справи та зміст заявлених позовних вимог, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.
При цьому судами попередніх інстанції правильно зазначено, що обраний захід забезпечення позовує співмірним із заявленими позивачем вимогами, спрямований на збереження існуючого становища у спірних правовідносинах до завершення розгляду справи, а підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, відсутні, оскільки майно залишається уволодінні та користуванні відповідача, а арешт вже подарованого майна взагалі жодним чином не обмежує права дарувальника.
Доводи, якими представник заявника мотивує касаційну скаргу, не можуть слугувати підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками судів щодо встановлених обставин справи. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази. Крім того, аналогічним доводам вже була надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції.
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 22 січня 2026 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2026 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ПАТ «МТБ Банк»до    ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна, про визнання недійсними фраудаторних правочинів та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на майно.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко