П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 149/700/26 Головуючий у 1-й інстанції: Сєлін Є.В. 
Суддя-доповідач: Канигіна Т.С. 
01 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Слободонюка М.В.  Кузьмишина В.М. 
за участю:
секретаря судового засідання: Нечко Я.O., 
позивача: ОСОБА_1 
представника відповідача: Химича Д.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а саме просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6678604 від 17.02.2026 і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови в порушення вимог статей 268, 280 КУпАП, а також положень пунктів 4, 8, 9 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, без дотримання встановленої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оформлення, оголошення, не з`ясувавши обставин та без належних та допустимих доказів визнав позивача винним у порушенні частини першої статті 126 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного штрафу.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24.04.2026 позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА № 6678604 від 17.02.2026 поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Могили Дениса Ігоровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425грн.00коп., за порушення частини першої статті 126 КУпАП, та закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.02.2026 поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Могилою Д.І. винесено постанову серії ЕНА № 6678604 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425грн.00коп.
Відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6678604 від 17.02.2026 водій ОСОБА_1 17.02.2026 о 08 год.49 хв. в місті Калинівка по вулиці Незалежності, керуючи транспортним засобом марки (моделі) "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, при цьому не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив пункт 2.4 "а" ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6678604 від 17.02.2026, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з дослідженого відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції, судом встановлено, що поліцейський 2 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Могила Д.І., у порушення вимог норм процесуального закону та положень Інструкції, після того, як роз`яснив права та обов`язки позивачу, які передбачені статтею 268 КУпАП, не заслухав його, не дослідив жодних доказів (на чому неодноразово наполягав позивач), не з`ясував питання щодо наявності або відсутності у нього клопотань, не вирішив їх, а відразу оголосив рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122, частиною першою статті 126 КУпАП, та з урахуванням положень статті 36 КУпАП, наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн, чим грубо порушив визначену законом процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, позбавив її можливості реалізувати свої права, визначені законом.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, – Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Скаржник стверджує, зокрема, що після зупинки транспортного засобу в розумінні приписів підпункту "а" пункту 2.4 ПДР України та статті 16 Закону України "Про дорожній рух" пред`явлення водієм документів на вимогу працівника поліції є його обов`язком, а не правом, і не може бути обумовлено суб`єктивною позицією чи особливостями правосвідомості (або взагалі її відсутністю) водія. З огляду на наведене, Закон України "Про Національну поліцію" та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи, незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу.
Крім того, з приводу доводів суду першої інстанції щодо порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, то такі не відповідають дійсності та водночас спростовуються відео з портативного відеореєстратора, на якому в період часу з 08 год 59 хв 22 сек по 09 год 05 хв 35 сек сержант поліції Могила Д.І. проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови серії ЕНА № 6678604 від 17.02.2026, оскільки порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, що є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги повністю підтримав та просив її задовольнити повністю, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31 зазначеного Закону поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі статтею 40 цього ж Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.
За змістом частини другої статті 16 статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний, зокрема:
мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;
виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху на всій території України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР).
Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з підпунктом "а" пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу зобов`язаний мати при собі посвідчення водія відповідної категорії.
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (підпункт "а" пункту 2.4 ПДР України).
Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Як встановлено частиною першою статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).
За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а частини перша - друга статті 76 КАС України передбачають, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Колегія суддів не погоджується з указаним вище висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.
Так, правовий аналіз наведених вище законодавчих актів дає підстави для висновку, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
При цьому порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.02.2020 в справі № 496/4315/16-а дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.
Згідно з оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6678604 від 17.02.2026 водій ОСОБА_1 17.02.2026 о 08 год.49 хв. в місті Калинівка по вулиці Незалежності, керуючи транспортним засобом марки (моделі) "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, при цьому не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив пункт 2.4а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до підпункту "а" пункту 4.14 ПДР України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. 
Проте апеляційним судом оглянуто відеозапис з відеореєстратора авто патрульної поліції та нагрудного відеореєстратора поліцейського, наданих відповідачем на вимогу суду, на яких зафіксовано, як позивач, керуючи транспортним засобом марки (моделі) "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, та після зупинки, на вимогу поліцейського, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції встановив доведеним факт того, що ОСОБА_1 17.02.2026 о 08 год. 49 хв. у місті Калинівка на вулиці Незалежності, керуючи транспортним засобом марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість руху та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, а після зупинки на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом.
Рішення суду першої інстанції у зазначеній частині сторонами не оскаржується, а тому відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не переглядає та не надає оцінки законності й обґрунтованості рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24.04.2026 у цій частині.
При цьому, переглядаючи рішення суду першої інстанції у частині порушення поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Могилою Д.І. процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (частина перша статті 283 КУпАП).
Відповідно до частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Так, суд першої інстанції, дослідивши відеозапис із нагрудної бодікамери працівника поліції, дійшов висновку, що після роз`яснення позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, поліцейський не заслухав його пояснення, не дослідив докази, не з`ясував наявність клопотань та не вирішив їх, а відразу виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП. У зв`язку з цим суд першої інстанції вважав, що поліцейським було порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності та позбавлено його можливості реалізувати права, передбачені законом.
Однак, колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на вибірковій оцінці дослідженого відеозапису.
Зокрема, із дослідженого відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив позивачу суть виявлених правопорушень, роз`яснив його процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП, а також надав можливість висловити свою позицію щодо обставин події. При цьому позивач не був позбавлений можливості надати пояснення, висловити заперечення чи заявити клопотання, натомість активно спілкувався з поліцейським, викладаючи власне бачення ситуації.
Сам по собі факт того, що поліцейський не погодився з доводами позивача або не ухвалив рішення, яке відповідало б його очікуванням, не свідчить про порушення процедури розгляду справи чи позбавлення особи процесуальних прав.
Крім того, положення КУпАП не покладають на поліцейського обов`язку окремо ставити питання про наявність клопотань у кожному випадку розгляду справи. Вирішальним є забезпечення особі реальної можливості заявити такі клопотання та реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП. Матеріали справи та відеозапис не містять відомостей про те, що позивачу було відмовлено у реалізації такого права або що поліцейський перешкоджав йому в цьому.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським дотримано встановлену законом процедуру, а доводи позивача про грубе порушення порядку притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, та враховуючи доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, за викладених у рішенні обставин, є доведеним та тягне за собою вищевказану адміністративну відповідальність, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
VIІІ .ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2026 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, 03048) про адміністративне правопорушення відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Слободонюк М.В.    Кузьмишин В.М.