Справа № 372/5751/23 
Провадження 2-55/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року  м. Обухів
Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Сташків Т. Г.,
за участю секретаря судового засідання Таценка М.Д.,
представника позивача – адвоката Гонди О.Ю.
відповідача – ОСОБА_1 
відповідача – адвоката Свиридовського О. А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, про визнання нечинним з моменту видачі державного акта на право власності на землю,

ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_2 у листопаді 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, в якому просив визнати нечинним з моменту видачі державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 097881, виданий на підставі рішення Підгірцівської сільської Ради народних депутатів від 25.02.1998 року № 1, ОСОБА_1 , земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1 , та покласти судові витрати на відповідачів.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що у провадженні Обухівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 372/2456/21 за позовом ОСОБА_1 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (далі – Підгірцівська с/р), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Обухівської міської ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Брага Ю.М., ОСОБА_5 , про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним рішення Підгірцівської с/р про передачу земельної ділянки іншим особам, визнання недійсним та скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на земельні ділянки.
Під час розгляду зазначеної справи йому стало відомо, що спірна земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 097881, виданого на підставі рішення Підгірцівської с/р від 25.02.1998 року № 1, яке Підгірцівською с/р не приймалося. 
Вказував на те, що 25.02.1998 року проводився виконком Підгірцівської с/р, за результатом якого було оформлено протокол № 1, однак питання щодо передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 на виконкомі не розглядалося і прізвище таке у протоколі відсутнє.
Крім того, в архіві Ради відсутнє рішення про присвоєння адреси земельній ділянці.
Оскільки рішення Підгірцівської с/р 25.02.1998 року № 1 не приймалося, а земельна ділянка не передавалась у власність ОСОБА_1 , наявність у останньої державного акта на право приватної власності на спірну земельну ділянку порушує права позивача, оскільки ОСОБА_1 вважає, що його земельні ділянки накладаються на її земельну ділянку.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання.
04.01.2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Свиридовський О.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачка лише визнає ті обставини, що рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/2456/21 від 27.12.2022 року було задоволено її позов та витребувано, зокрема, із незаконного володіння ОСОБА_2 частки, належної їй земельної ділянки площею 0,2 га та 0,205 га, яким заволоділи на підставі підроблених документів, оформивши землю спочатку на підставну особу – тимчасового проміжного («книжного») власника ОСОБА_5 , а після присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів – переоформили на ОСОБА_2 , який є власником маєтку на суміжній земельній ділянці. 
Позивач під час нового судового розгляду намагається повторно переоцінити докази, які вже були оцінені у процесі розгляду іншої справи, що суперечить положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України. 
18.01.2024 року Козинська селищна рада Обухівського району Київської області подала до суду заяву в порядку ст. ст. 49, 206 ЦПК України, в якій просила задовольнити позовну заяву, посилаючись на те, що ні в рішенні Обухівського районного суду Київської області, ні в рішенні Київського апеляційного суду у справі № 372/2456/21 не було встановлено факту ухвалення Підгірцівською с/р будь-яких рішень 25.02.1998 року, в тому числі і рішення № 1. 25.02.1998 року не проводилась сесія Підгірцівської с/р, і, відповідно, рішення № 1 не приймалося і не могло прийматися. Того дня проводився виконком Підгірцівської с/р, за результатами якого було оформлено протокол № 1, однак питання щодо передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 не розглядалось і, відповідно, будь-яке рішення не приймалось.
26.02.2024 року представник ОСОБА_2 – адвокат Гонда О.Ю. подав до суду відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовну заяву, посилаючись на те, що рішення судів та вироки, на які посилалися у відзиві на позовну заяву, не спростовують той факт, що сесія Підгірцівської с/р 25.02.1998 року не проводилась та рішення № 1 не приймалося, і, відповідно, жодна земельна ділянка ОСОБА_1 у приватну власність не передавалась.
06.03.2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Свиридовський О.А. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просить залишити її без розгляду, посилаючись на те, що у відповіді на відзив не спростовані жодні заперечення, наведені відповідачем у відзиві на позов. Крім того, відповідь на відзив подана із значним пропуском процесуального строку та без клопотання (заяви) про поновлення такого строку.
21.03.2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Свиридовський О.А. через підсистему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просить повернути позивачу відповідь на відзив, залишивши її без розгляду.
21.03.2024 року до суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Свиридовський О.А. надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
17.05.2024 року представник ОСОБА_2 – адвокат Гонда О.Ю. подав клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення експертизи.
21.06.2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Свиридовський О.А. подав до суду заяву, в якій просив, у разі повернення суду до підготовчого провадження, визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок від 03.05.2017 року № 403 та № 406, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 як правочини, що пов`язані із предметом спору.
28.06.2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Свиридовський О.А. через підсистему «Електронний суд» подав до суду заперечення щодо дій головуючого в порядку ч. 3 ст. 214 ЦПК України, в яких зазначав, що намагання головуючого судді повернутися до стадії підготовчого провадження щоб призначити у справі експертизу за завідомо безпідставним позовом представника позивача, який у 1998 році не мав і не міг мати жодного майнового інтересу щодо земельних ділянок ОСОБА_1 , тобто очевидно має штучний характер, є порушенням ч. 1 ст. 2, ст. ст. 10, 12, 13, 44, 126, 127 ЦПК України.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.07.2024 року клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Гонди О.Ю. про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено та призначено у справі підготовче судове засідання.
31.07.2024 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Свиридовського О.А. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява про відвід судді, яка мотивована тим, що головуючою суддею неодноразово було істотно порушено процесуальні норми, засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що беззаперечно свідчить про існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.08.2024 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Сташків Т.Г. відмовлено.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.08.2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Гонди О.Ю., про призначення експертизи, задоволено частково.
Призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
На вирішення експерта поставлено питання: 1. Чи накладаються земельні ділянки з кадастровими номерами 3223186801:13:009:0182, 3223186801:13:009:0183 на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 097881, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1604 від 09.04.1998 року, виданого ОСОБА_1 ? Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13.05.2025 року поновлено провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін та їх представників.
25.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Свиридовського О.А. про відвід головуючого судді Сташків Т.Г. від розгляду даної цивільної справи, яка обґрунтована тим, що головуючий суддя повернулась до стадії підготовчого провадження без наявності вагомих підстав та призначила експертизу з питань які вже встановлені, намагаючись переоцінити докази, створивши штучно підстави для перегляду обставин, які вже встановлені у іншій справі, а також постановила незаконну окрему ухвалу про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.06.2025 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Сташків Т.Г. відмовлено.
У липні 2025 року від представника позивача – адвоката Гонди О.Ю. надійшло клопотання про витребування документів для проведення експертизи.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2025 року клопотання представника позивача адвоката Гонди О.Ю. про витребування документів для проведення експертизи – задоволено.
Витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Київській області Поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223186801:12:009:0182, 3223186801:13:009:0183; у ОСОБА_1 оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 097881, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1604 від 09.04.1998 року; у Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та/або Архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації Київської області Обухівської районної військової адміністрації Київської області копію аркушів Книги записів державних актів на право приватної власності на землю № 1604 про державну реєстрацію державного акту серії ІІІ-КВ №097881; у Головного управління Держгеокадастру у Київській області документацію, на підставі якої відведено земельну ділянку та складено Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №097881, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1604 від 09.04.1998 року, виданий ОСОБА_1 , що містить координати поворотних точок меж земельної ділянки в системі координат СК63; у Головного управління Держгеокадастру у Київській області координати поворотних точок меж земельних ділянок з кадастровими номерами 3223186801:12:009:0182, 3223186801:13:009:0183 (відповідно до документацій із землеустрою, на підставі яких сформовано земельні ділянки, правовстановлюючі документи на земельні ділянки, відомості Державного земельного кадастру про земельні ділянки) в системі координат УСК 2000 (СК63); у Головного управління Держгеокадастру у Київській області координати поворотних точок меж земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №097881, який зареєстрований у Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 1604 від 09.04.1998 року, виданий ОСОБА_1 в системі координат СК 63.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача – Козинської селищної ради Обухівського району Київської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. 
Перевіривши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ТОВ «Агат» набуло земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво за рахунок земель в межах с. Підгірці площею 5 га на підставі рішення виконавчого комітету ІІ сесії Підгірцівської с/р ХХІІ скликання від 25.11.1994 року із отриманням дозволу на виготовлення проекту землеустрою на право користування землею.
Відповідно до листування ТОВ «Агат» та Підгірцівською с/р в 1995 році в період 1995 року, остання неодноразово зверталася до ТОВ «Агат» із проханням оплатити рахунки в розрахунок за виділену їм землю.
Згідно з державним актом на право постійного користування землею у ТОВ «Агат» у постійному користуванні перебуває земельна ділянка площею 5 га на підставі рішення виконавчого комітету ІІ сесії Підгірцівської с/р ХХІІ скликання від 25.11.1994 року.
Відповідно до довідки ТОВ «Агат» від 23.10.1997 року ОСОБА_1 працює на посаді касира з 02.05.1996 року.
На підставі рішень Підгірцівської с/р від 23.10.1997 року ОСОБА_1 за результатами розгляду її заяв виділені у довічне користування із земель ТОВ «Агат» земельні ділянки та наданий дозвіл для будівництва індивідуального житлового будинку згідно ЗК України по АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу № 1 від 25.02.1998 року виконавчого комітету Підгірцівської с/р на порядку денному ставилося питання про розгляд заяв громадян. Відповідно до резолютивної частини рішення, затверджено матеріали інвентаризації присадибних земельних ділянок громадян, які виявили бажання приватизувати земельні ділянки (список громадян додається); надати даним громадянам у приватну власність безкоштовно земельні ділянки розміром згідно запасу в погосподарській та земельно-кадастрових книгах сільської Ради.
Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 097881 ОСОБА_1 на підставі рішення Підгірцівської с/р від 25.02.1998 року № 1 отримала у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку та ведення підсобного господарства, площею 0,849 га. Акт підписаний 09.04.1998 року головою Підгірцівської с/р Гажаманом О. Ю. та зареєстрований в книзі записів державних актів за № 1604. Зазначені в акті особи, які відображені як такі, із якими межує земельна ділянка ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками земельних ділянок на підставі державних актів.
Відповідно до державних актів на право приватної власності на землю серії та номери ІІІ-КВ № 097879 та ІІІ-КВ № 097882 від 09.04.1998 року громадянам ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відповідно належать земельні ділянки, суміжною власницею яких є позивачка ОСОБА_1 . Підстава набуття права власності рішення Підгірцівської с/р від 25.02.1998 року № 1.
За змістом відповіді ГУ Держгеокадастру у Київській області технічна документація із землеустрою щодо відведення та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не обліковується.
Відповідно до копій наданих квитанцій ОСОБА_1 сплачується податок на земельну ділянку в Підгірцівській с/р.
19.05.2009 року ПП «Фокус - 2002» складений акт про передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику (користувачу) земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в межах Підгірцівської с/р у відповідності до державного акта № 1604 від 09 квітня 1998 року. Позивач ОСОБА_1 , яка допитувалася за її згодою в якості свідка в судовому засіданні, зазначила, що до ініціювання вказаних дій її змусили дії обслуговуючої компанії котеджного містечка «Золоті ворота», що полягали у спробах захоплення земельної ділянки, розміщення паркану та ін.
19.05.2017 року ОМРВВ КОФ ДП «Центр ДЗК» за зверненням ОСОБА_1 повторно склали акт прийомки – передачі межових знаків на зберігання цієї ж земельної ділянки у відповідності до державного акта № 1604 від 09 квітня 1998 року. Абрис земельної ділянки на акті співпадає з абрисом до акта від 19 травня 2009 року. У зведеному плані суміжних земельних ділянок відображено, що в земельній ділянці, за абрисом схожої на земельну ділянку ОСОБА_1 , вже відображаються земельні ділянки з кадастровими номерами 3223186801:13:009:0175, 3223186801:13:009:0182, 3223186801:136009:0183, 3223186801:13:009:0173. Позивач ОСОБА_1 , яка допитувалася за її згодою в якості свідка в судовому засіданні, зазначила, що до ініціювання повторного встановлення меж земельної ділянки в натурі її змусили інформація про наміри невідомих осіб відчужити земельні ділянки, які співпадають із місцем розташування її земельної ділянки.
19 травня 2017 року ОСОБА_1 повідомила начальника поліції РВГУ МВС України в м. Обухів про заволодіння невідомими особами її земельної ділянкою шляхом підроблення документів.
Відповідно до висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи від 06.11.2020 року, складеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2017 року за № 12017110230000881 підпис ОСОБА_9 в графі «Голова Підгірцівської с/р народних депутатів ОСОБА_9 » в державному акті на право приватної власності на землю І-КВ № 068010 від 17.06.1999 року виконано не ОСОБА_9 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_10 у графі «Інженер – землевпорядник ОСОБА_10 » в цьому ж державному акті вчинено не ОСОБА_10 , а іншою особою. Окрім цього у висновку експерта зазначено, що відбиток печатки Підгірцівської с/р здійснено кліше печатки, яке є зображенням, нанесеним із застосуванням знакодрукуючого пристрою із струменевим способом друку.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась із скаргами на бездіяльність слідчих в рамках кримінального провадження за № 12017110230000881 від 21 травня 2017 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою.
03.05.2017 року ОСОБА_5 відчужила ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер 3223186801:13:009:0182, розташовану на території Підгірцівської с/р, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагою Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 403, яка належала продавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-КВ № 068010, виданого 17.06.1999 року.
03.05.2017 року ОСОБА_5 відчужила ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,2050 га, кадастровий номер 3223186801:13:009:0183, розташовану на території Підгірцівської с/р, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагою Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 406, яка належала продавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-КВ № 068010, виданого 17.06.1999 року.
Згідно з листом Обухівської окружної прокуратури від 16.12.2021 року № 56-7647вих-21, адресованим адвокату Свиридовському О.А., досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017110230000881 від 21.05.2017 року з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України здійснюється.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи, складеним судовим експертом Свістуновим І.С. за заявою ОСОБА_1 14.01.2022 року за № 1282/01-2022, за результатами зіставлення меж земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223186801:13:009:0173, 3223186801:13:009:0175, 3223186801:13:009:0182, 3223186801:13:009:0183 із земельною ділянкою ОСОБА_1 , яка належить на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 09.04.1998 року, межі та конфігурація якої визначена в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яка складена Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» станом на 2021 рік, встановлено, що на земельну ділянку: 
– площею 0,5923 га в площині накладається земельна ділянка з кадастровим номером: 3223186801:13:009:0175 – площа накладення становить 1479,8 кв. м; 3223186801:13:009:0182 – площа накладення становить 2000,0 кв. м; 3223186801:13:009:0183 – площа накладення становить 2050,0 кв. м;
– площею 0,2500 га в площині накладається земельна ділянка: 3223186801:13:009:0173 – площа накладення становить 1372,0 кв. м; 3223186801:13:009:0175 – площа накладення становить 1020,2 кв. м.
Із відповіді Козинської селищної ради від 10.11.2023 року на запит адвоката позивача вбачається, що Підгірцівською сільською радою не приймалось рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 у приватну власність від 25.02.1998 року, оскільки 25.02.1998 року не проводилось засідань (сесій).
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2022 року у справі № 372/2456/21 позов ОСОБА_1 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено частково.
Скасовано рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса Брага Ю. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) індексний номер 35031714 від 03.05.2017 року, а саме про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 3223186801:13:009:0183, площею 0,205 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1238830832231.
Скасовано рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса Брага Ю. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) індексний номер 35031389 від 03.05.2017 року, а саме про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 3223186801:13:009:0182, площею 0,2 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1238816332231.
Скасовано рішення державного реєстратора Заставенко А. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) індексний номер 20009386 від 16.03.2015 року, а саме про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 3223186801:13:009:0173, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 596878032231. Визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1 , видане 16.03.2015 року на земельну ділянку із кадастровим номером 3223186801:13:009:0173, площею 0,25 га, видавник державний реєстратор Заставенко А. В.
Скасовано рішення державного реєстратора – Козлова Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) індексний номер 19774804 від 04.03.2015 року, а саме про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку, кадастровий номер 3223186801:13:009:0175, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 588831632231. Визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_2 , видане 04.03.2015 року на земельну ділянку із кадастровим номером 3223186801:13:009:0175, площею 0,25 га, видавник Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Козлов Ю. В.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на земельні ділянки відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у їх задоволенні. В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2022 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 06.06.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_11 , задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 16.11.2023 року в частині скасування рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2022 року щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмови у задоволенні цих позовних вимог скасовано. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2022 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 03.05.2017 року № 403 та 406, укладених між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брага Ю. М. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2022 року в іншій частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 залишено в силі.
Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.12.2024 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд має кадастровий номер 3223186801:13:009:0147.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).
Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду 16.02.2022 року у справі № 278/1191/18.
Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
У спірних правовідносинах предметом доказування є наявність або відсутність встановлення факту порушення оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування, видачою державного акта на земельну ділянку законних прав та інтересів позивача ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На час прийняття рішення Підгірцівською с/р від 25.02.1998 року діяв ЗК України від 18 грудня 1990 року, тому до спірних правовідносин підлягають застосовуванню саме його норми.
Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно (ч. 2 ст. 6 ЗК України 1990 року).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 17 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
За приписами ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.
Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 097881, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 1604, належала земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням – для будівництва житлового будинку та ведення підсобного господарства, площею 0,849 га.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує, що оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 097881, виданий на підставі рішення Підгірцівської сільської Ради народних депутатів від 25.02.1998 року № 1 ОСОБА_1 , яке не приймалося.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.
Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, у позові необхідно відмовити.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 року у справі № 761/45721/16-ц.
Отже, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 року у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 року у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 року у справі № 904/7841/21).
В обґрунтування наявності порушеного цивільного права (інтересу) позивач зазначав, що ОСОБА_1 незаконно отримала у приватну власність земельну ділянку, розташовану на АДРЕСА_1 , на підставі рішення Підгірцівської сільської Ради народних депутатів від 25.02.1998 року № 1, яке не приймалося.
Проте, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, оцінивши наявні у матеріалах справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами його доводи, що спірна земельна ділянка була отримана ОСОБА_1 незаконно, а наявність у відповідача державного акта на право приватної власності на спірну земельну ділянку порушує права позивача оскільки ОСОБА_1 вважає, що його земельні ділянки накладаються на її земельну ділянку, отже, позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення прав позивача у зв`язку з передачею у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.
Разом з тим, варто зазначити, що питання накладення земельних ділянок позивача на земельну ділянку відповідача було предметом дослідження Обухівським районним судом Київської області під час розгляду справи № 372/2456/21, яке набрало законної сили, за результатами розгляду якої встановлено незаконність накладення земельних ділянок ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 761/26815/17 викладено висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Також Верховний Суд неодноразово у постановах від 04.12.2019 року у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19 викладав висновки про те, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
Поряд з цим, у вказаних постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.
З огляду на те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення його прав у зв`язку з передачею у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження його доводів щодо незаконності передачі відповідачу земельної ділянки, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 14, 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 21 Цивільного кодексу України, ст. ст. 152, 155, 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 6, 17, 22, 23 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, ст. ст. 2, 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, про визнання нечинним з моменту видачі державного акта на право власності на землю - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сташків