ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року	справа № 380/23985/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - 
встановив :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №103550011132 про відмову зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №1) період роботи ОСОБА_1 з 10.06.1983 по 19.03.1993 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №1) період роботи ОСОБА_1 з 10.06.1983 по 19.03.1993 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 30.05.2025 за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку із набуттям права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №103550011132 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутній пільговий стаж. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає його протиправним. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 15.12.2025 суддя відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву. 
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно поданих документів вік позивачки на момент звернення (30.05.2025) становив 59 років 11 місяців 01 день. Страховий стаж склав 27 років 17 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 10.06.1983 по 19.03.1993 згідно довідки №52 від 08.09.2010 виданої ліквідатором ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж”, оскільки відсутня інформація про припинення діяльності даного управління та відсутні дані про право підпису ліквідатора. Для зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу необхідно надати рішення комісії Пенсійного фонду України з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за списком №1. У зв`язку із відсутністю пільгового стажу право на призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у позивачки відсутнє. Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №103550011132 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 30.05.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, яку після реєстрації, за принципом екстериторіальності, передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії за №103550011132 від 09.06.2025 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.
Згідно рішення про відмову від 09.06.2025 №103550011132 страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 17 днів. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 10.06.1983 по 19.03.1993 згідно довідки №52 від 08.09.2010 виданої ліквідатором ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж” оскільки відсутня інформація про припинення діяльності даного управління та відсутні дані про право підпису ліквідатора. Для зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу необхідно надати рішення комісії Пенсійного фонду України з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за списком №1. Згідно з порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсій, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 № 1231/13105: підтвердження періодів роботи, що зараховується до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Вищевказаним рішенням встановлено, що право на пенсійну виплату на пільгових умовах згідно з поданими документів відсутнє. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів з 30.06.2028 (за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058). 
Позивач не погодилася із рішенням відповідача від 09.06.2025 №103550011132, вважає, що періоди роботи з 10.06.1983 по 19.03.1993 підлягають зарахуванню до пільгового трудового стажу за Списком №1, тому звернулася до суду із цим позовом.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі Закон №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що жінки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, передбачених Списком №1.
У разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується відповідними комісіями, створеними при Головних управління Пенсійного фонду України в областях.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 від 02.09.1982, у спірний період працювала: ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж”
-запис 5 - 10.06.1983 – прийнята дефектоскопистом по рентгено гамма графированию постоянно и непосредственно работающаю на установках по гамма дефектоскопии просвічування металу 2 розряду;
- запис 6 – 26.2.1983 - переведено там же дефектоскопистом по рентгено гамма графированию 3 розряду;
- запис 7 – 01.02.1988 – у зв`язку із зміною умов оплати праці установлено спеціальність дефектоскопистом по рентгено гамма графированию 3 розряду;
-запис 8 -20.03.1993- переведена там же на посаду глабельщика;
-запис 9 – 30.06.1993-звільнена за власним бажанням.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості.
Підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім, досягнення відповідного віку, наявність потрібного стажу, наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 №442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах повний робочий день. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
У довідці від 08.09.010 №52 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ОСОБА_2 , зокрема, зазначено, що:
-зазначена особа працювала повний робочий день на ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж”;
-за період з 10.06.1983 по 19.03.1993 виконувала постійно та безпосередньо на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гаммадефектоскопії) займалась просвічуванням матеріалів та виробів в промисловості за професією, посадою дефектоскопист рентгено-гамма-графирования. Працівник, безпосередньо зайнятий на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гаммадефектоскопії) просвічуванням матеріалів та виробів в промисловості, що передбачена Списком №1 розділ ХХІІ підрозділ 5 код КП 12205000-1754а Підстава: постанова Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991.
Підстава для видачі: накази по управлінню за 1983-1993; особиста картка ф. Т-2, платіжні відомості за 1983-1993; атестація робочих місць наказ №26 від 03.03.1996; експертиза умов праці 14-00485-12 від 13.04.2000.
Додаткові відомості: за даний період простоїв на підприємстві не було.
Довідка №52 від 08.09.2020 видана за підписом ліквідатора ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж” Р.Н.Кравченко та містить печатку ДП “Запоріжське монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж” код ЄДРПОУ 00121123.
Отже, позивач виконала усі вимоги для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.
Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №103550011132 від 09.06.2025, відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи з 10.06.1983 по 19.03.1993 згідно пільгової довідки ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж” від 08.09.2010 №52, оскільки відсутня інформація про припинення даного управління та відсутні дані про право підпису ліквідатора.
Суд критично оцінює наведені мотивування відповідача, оскільки, згідно з приписами цивільного та господарського законодавства України, з моменту призначення ліквідатора (ліквідаційної комісії) до нього переходять усі повноваження щодо управління справами юридичної особи. Ліквідатор є єдиним легітимним органом управління підприємства, що перебуває в стадії ліквідації, та наділений повноваженнями видавати довідки про заробітну плату та стаж роботи на підставі наявних кадрових документів.
Суд зазначає, що відсутність у розпорядженні органу Пенсійного фонду інформації про завершення процедури припинення підприємства або внутрішніх документів про призначення ліквідатора не може бути автоматичною підставою для невизнання виданих ним документів.
Як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок діяти обґрунтовано та добросовісно, відповідач у разі виникнення сумнівів щодо правомірності підпису ліквідатора мав самостійно перевірити відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або витребувати необхідні підтверджуючі документи в межах інформаційної взаємодії, а не перекладати цей тягар на позивачку.
Належними та допустимими доказами в справі підтверджено, що у трудовій книжці позивачки містяться записи вчинені на підставі наказів по підприємству про прийняття на роботу, переведення та звільнення за статтею 38 КЗпП України, записи завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.
Уточнююча довідка № 52 від 08.09.2010 є лише допоміжним документом, покликаним деталізувати характер виконуваної роботи (зокрема, зайнятість протягом повного робочого дня), і її формальні недоліки не можуть нівелювати відомості, внесені до трудової книжки.
Твердження відповідача про те, що для зарахування пільгового стажу позивачка обов`язково мала надати рішення Комісії ПФУ з питань підтвердження стажу роботи, є помилковим.
Згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ, саме на територіальний орган Пенсійного фонду, до якого звернулася особа із заявою про призначення пенсії, покладається обов`язок підготувати та передати матеріали на розгляд спеціальної Комісії, якщо підприємство ліквідоване без правонаступника і виникла об`єктивна потреба у додатковому підтвердженні стажу.
Таким чином, невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх процедурних обов`язків щодо самостійного ініціювання розгляду документів на Комісії не може створювати негативних наслідків для позивачки та бути законною підставою для відмови у реалізації її права на пенсійне забезпечення.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що ГУ ПФУ у Львівській області було протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період з 10.06.1983 по 19.03.1993 у ДП “Запорізьке монтажне управління АТ “Південтеплоенергомонтаж” до пільгового стажу роботи за Списком №1 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.09.1982, у зв`язку з чим, вказаний період мав бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №103550011132 від 09.06.2025 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №1) період роботи ОСОБА_1 з 10.06.1983 по 19.03.1993 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 30.05.2025 за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Так, призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області зарахувати спірний період роботи до пільгового стажу роботи позивачки та повторно розглянути заяву позивачки від 30.05.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовна заява у цій справі є такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №103550011132 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи з 10.06.1983 по 19.03.1993 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.09.1982.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна