ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №331/4820/24     Головуючий в 1 інст.Клименко Л.В.
Провадження №33/807/78/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Стрижака С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Стрижак С.В. на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 коп.

Згідно з постановою суду, 27 липня 2024 року о 23 годині 13 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу буд.44 по пр.Соборному в м.Запоріжжі керував транспортним засобом ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Аlcotest Drager 6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат 2,14 проміле, тест №2635, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Стрижак С.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про порушення порядку проведення огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Сторона захисту вважає, що направлення та проведення огляду на стан сп`яніння стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 повинно було здійснюватись в порядку визначеному ст.266-1 КУпАП, у зв`язку з чим результати такого огляду не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. 
Вказує про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою порушення порядку градуювання, повірки та технічного обслуговування пристрою, яким проводився огляд ОСОБА_1 .
Звертає увагу на те, що в суді першої інстанції за його клопотанням були витребувані відомості щодо дійсності газоаналізатора, яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , проте УПП в Запорізькій області надали копію сервісної книжки зовсім на інший газоаналізатор, на що суд першої інстанції уваги не звернув. 
Вважає, що пристрій, яким здійснювався огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не відповідав належним вимогам стосовно технічного стану та, відповідно, не міг показати правильні дані щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Крім того, 10 березня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника-адвоката Стрижака С.В. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП до звільнення останнього з військової служби.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник-адвокат Стрижак С.В. просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. 

12 вересня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшли клопотання захисника-адвоката Стрижака С.В., згідно з яким у разі залишення без задоволення апеляційної скарги в частині закриття провадження, захисник просить застосувати за аналогією закону ст.69 КК України і не призначати ОСОБА_1 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, та визнати процедуру огляду ОСОБА_1 такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а сам його огляд та його результати – недійсними у зв`язку з тим, що огляд ОСОБА_1 мав бути проведений відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки останній є військовослужбовцем. 

Заявлене захисником-адвокатом Стрижаком С.В. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки не спростованими є доводи апелянта про те, що лише 07 лютого 2025 року сторона захисту отримала можливість ознайомитись з текстом повної постанови суду першої інстанції, та вже 17 лютого 2025 року захисником-адвокатом Стрижаком С.В. було подано апеляційну скаргу, в якій, окрім іншого, останній просить про поновлення строку на апеляційне оскарження, при цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В свою чергу, клопотання захисника-адвоката Стрижака С.В. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП до звільнення останнього з військової служби підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
За змістом положень ст.294 КУпАП, участь в апеляційному розгляді осіб – учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.
Апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У листі Верховного Суду від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25, який адресований апеляційним та місцевим судам загальної юрисдикції, зазначено, що зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі, можливе лише після внесення відповідних змін до КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) не з`явився, захисник останнього - адвокат Стрижак С.В. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 . 
Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвоката Стрижака С.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків. 
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №512813 від 27 липня 2024 року, згідно з яким, 27 липня 2024 року о 23-13 годині, водій ОСОБА_1 , поблизу буд.44 по пр.Соборному в м.Запоріжжі керував транспортним засобом ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Аlcotest Drager 6810, прилад ARCD-0507, тест №2635, результат позитивний - 2,14 ‰. Водій з результатом погодився. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водію, про повторність попереджений, чим порушив п.2.9.а Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП; 
- у роздруківці тесту газоаналізатору Alcotest 6810, тест №2635, проведений 27 липня 2024 року о 23-32 годині, результат тесту 2,14‰;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, за допомогою Alcotest Drager 6810, результат огляду на стан сп`яніння – 2,14‰. Під час проведення огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис здійснювався за допомогою бодікамер №474986, 470292;
- у довідці про відсутність повторності щодо ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП та отримання останнім посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 08 грудня 2021;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції, згідно з яким, останній доповідає, що 27 липня 2024 року під час несення служби по ОПП та забезпеченню БПДР в Олександрівському районі м.Запоріжжя, приблизно о 23-13 годині за адресою пр.Соборний,44 за порушення ПДР було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21124, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є діючим військовослужбовцем певної військової частини.
Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6810, на що водій погодився та пройшов – результат позитивний – 2,14 ‰.
Відносно ОСОБА_1 було винесено постанову ЕНА 2697255 за ч.3 ст.122 КУпАП, та протокол серії ААД №512813 за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 . Про повторність попереджений, ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом складеного щодо нього протоколу, з місцем та часом розгляду справи, з його правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, посвідчення водія не вилучалось (додаток ДІЯ), тимчасовий дозвіл на право керування не видавався.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними, допустимими та достатніми.
Згідно з оскаржуваною постановою, в судові засідання, призначені на 03 вересня 2024 року, 10 жовтня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 18 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року, 16 січня 2025 року та 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення на адресу проживання, яка зазначена у протоколі, судових повісток, що підтверджується поштовими відправленнями (а.с. 13-14, 27-28, 57-58, 76-77, 106-107, 118-119, 125-126). 
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Стрижак С.В. просив суд розглядати вказану справу без участі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що останній проходить військову службу поза межами Запорізької області.
З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, долучених до матеріалів справи.
Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Доводи захисника-адвоката Стрижака С.В., які викладені в апеляційній скарзі та в письмовому клопотанні, направленому на адресу апеляційного суду, про те, що огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що ОСОБА_1 керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а транспортним засобом, який належить ОСОБА_3 , та не виконував у той час завдання, пов`язаного з військовою службою, та жодного разу не казав про таке працівникам поліції. 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.

Доводи апелянта скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою порушення порядку градуювання, повірки та технічного обслуговування пристрою, яким проводився огляд ОСОБА_1 , є безпідставними з огляду на таке.
Частиною 2 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
Зі змісту ч.ч.1, 2 ст.17 цього ж Закону випливає, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.
П.17 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).
Повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (пункт 18).
Згідно з Порядком встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1195 від 16 грудня 2015 року, міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - це проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам (пункт 2).
Міжповірочні інтервали за категоріями законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюються Мінекономіки для забезпечення надійних результатів вимірювань протягом визначеного проміжку часу (пункт 3 Порядку).
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.
Регулювання або ж градуювання (раніше калібрування) - це процес визначення фактичних метрологічних характеристик засобу вимірювальної техніки шляхом зіставлення його показів із результатами еталонних вимірювань. На відміну від повірки, калібрування не має на меті перевірку відповідності нормативам - воно призначене для встановлення точності приладу та його поведінки у різних умовах.
Відповідно до ст..17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05 червня 2014 року калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу.
Так, п.3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерство внутрішніх справ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Ч.1 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. 
Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії "Drager Safety AG &Co KGaA", Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Наказом "Про державну реєстрацію медичних виробів" Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. № 43 зазначеного переліку це газоаналізатори "Drager Alcotest", реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.
Окрім того, газоаналізатори "Drager Alcotest" сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01.09.2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори "Drager Alcotest" внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України, і дозволені для застосування на території України. 
Отже, газоаналізатор Drager, який був використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , дозволений МОЗ, має свідоцтва про державну реєстрацію, відтак такий є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований, що спростовує доводи апелянта про недопустимість такого доказу.
Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника щодо здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатором Drager Alcotest 6810 поза межами встановленого виробником інтервалу часу між градуюванням(калібруванням), вказавши, що на час проходження огляду на стан сп`яніння, встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 встановлений річний строк міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається", не сплив.
З копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Alcotest Drager 6810 від 12 вересня 2024 року слідує, що вказаний сертифікат дійсний до 12 вересня 2025 року. Крім того, з додаткової інформації про дати здійснення останньої державної повірки слідує, що повірка вказаного технічного приладу здійснювалась 19 березня 2024 року (дата наступних обов`язкових градуювання та державної повірки 19 вересня 2024 року), повірка також здійснювалась 12 вересня 2024 (дата наступних обов`язкових градуювання та державної повірки 12 березня 2025 року). 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що станом на 27 липня 2024 року, а саме на момент здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , спеціальний технічний засіб Alcotest Drager 6810 перебував у належному технічному стані, а тому такі доводи захисника є необґрунтованими, оскільки спростовуються наведеними вище доказами.
Газоаналізатор Drager Alcotest 6810 заводський № ARCD-0507, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техники № П51QМ084925724 від 12 вересня 2024 року, яке є чинним до 12 вересня 2025 року, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки.
З роздруківки результату технічного приладу Drager, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 убачається, що вказаний технічний засіб пройшов градуювання 19 березня 2024 року, що свідчить про його придатність до застосування.
Отже, на час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння 27 липня 2024 року калібровочний інтервал, визначений як виробником, так і законодавством України, не сплив.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.
Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку.
Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається.
Відповідаючи на доводи сторони захисту про безпідставність накладеного на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.4 ст.30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, у рішенні в справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння, які кваліфікуються за ст..130 КУпАП, є найбільш суспільно шкідливим правопорушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення на особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, іншого стягнення, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж звільнення від стягнення.
Отже, при накладені адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Клопотання захисника-адвоката Стрижака С.В. про закриття провадження в цій справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП – через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, задоволенню не підлягає, з таких підстав. 
Згідно з встановленими судом обставинами, адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , мало місце 27 липня 2024 року.
Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції – 05 лютого 2025 року, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.6 ст.38 КУпАП, не закінчились. 
Тому підстави для закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні, а думка сторони захисту про протилежне не узгоджується з положеннями законодавства України про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Стрижаку С.В. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Стрижака С.В. залишити без задоволення. 
Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду     С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 331/4820/24