ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"29" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/220/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.
секретар судового засідання Масловська Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1)
до відповідача: Державної установи "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (73026, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Професора Уварова, будинок 3)
про стягнення 578 539,02 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Рильцова Є.Ю. – довіреність №144 від 30.12.2025;
від відповідача: Лупєєв А.І. – довіреність від 12.12.2023.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".
23.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Одеської області до Державної установи "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 578 539,02 грн, який складається з основного боргу у сумі 19 444,66 грн, пені у сумі 285 053,22 грн, 3% річних у сумі 33 592,17 грн, інфляційних втрат у сумі 240 448,97 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу від 12.11.2021 у частині повної та своєчасної оплати вартості спожитого природного газу.
Позивач вказує, що на виконання умов договору, протягом листопада 2021 р. - серпня 2022 р. позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 013 353,19 грн. За спожитий природний газ за період листопад 2021 р. - липень 2022 р. відповідачем сплачено, проте з порушенням строку оплати, у зв`язку з чим нараховано штрафні санкції. Заборгованість за серпень 2022 р. відповідачем сплачено частково, за грудень 2022 р. – не сплачено.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 28.01.2025 відкрито провадження у справі № 916/220/25, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "19" лютого 2025 р. о 12:00.
11.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в частині стягнення заборгованості за період серпень 2022 року та пені, 3% річних і інфляційних втрат за весь період нарахування.
18.02.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
У судове засідання 19.02.2025 з`явилися позивач та відповідач.
Суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 17.03.2025 о 12:30.
21.02.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.
17.03.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
У судовому засіданні 17.03.2025 представник відповідача вказане клопотання підтримав. Представник позивача проти задоволення клопотання не заперечував, посилаючись на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.
Вказане клопотання було залишено судом на розгляді до наступного судового засідання 24.03.2025.
20.03.2025 до суду надійшла заява від представника позивача з додатковими поясненнями. 
24.03.2025 в судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача, які підтвердили позиції, викладені у попередньому засіданні.
Ухвалою суду від 24.03.2025 провадження у справі №916/220/25 зупинено до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23.
Постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімк" залишено без задоволення, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023, у справі № 908/1162/23 залишено без змін.
При цьому, об`єднана палата зазначила, що з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Враховуючи викладене, ухвалою суду від 5.03.2026 провадження у справі №916/220/25 поновлено та призначено судове засідання по справі №916/220/25 на "06" квітня 2026 р. о 14:30.
24.03.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
03.04.2026 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі та клопотання про відкладення розгляду справи.
06.04.2026 учасники справи в підготовче засідання не з`явились.
При цьому представник позивача повідомив у телефонному режимі про неможливість бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку із технічними збоями.
Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд визнав підстави для неявки в судове засідання поважними.
Ухвалою суду від 6.04.2026 закрито підготовче провадження у справі № 916/220/25 та призначено справу № 916/220/25 до розгляду по суті в засіданні суду на "29" квітня 2026 р. о 12:00.
29.04.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме, договору №20-1129/21-БО-Т постачання природного газу від 12.11.2021 з огляду на те, що додатком до позовної заяви помилково не було надано дві сторінки договору постачання природного газу.
У судове засідання 29.04.2026 з`явилися позивач та відповідач.
Судом було долучено наданий доказ до матеріалів справи та оголошено перерву в судовому засіданні до 20.05.2026 о 12:00 без складання окремого процесуального документа.
20.05.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про зупинення провадження у справі № 916/220/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/1218/23.
У судове засідання 20.05.2026 з`явилися позивач та відповідач.
Враховуючи клопотання позивача, суд оголосив перерву в судовому засіданні перед стадією судових дебатів до 17.06.2026 о 12:30, без складання окремого процесуального документа.
У судове засідання 17.06.2026 з`явилися позивач та відповідач.
Суд закінчив розгляд справи по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомивши, що вступна та резолютивна частини рішення будуть оголошені 29.06.2026 об 11:00. 
У судове засідання 29.06.2026 з`явилися позивач та відповідач.
У судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Позиція учасників справи.
3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз трейдинг".
12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Державною установою "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" укладено договір №20-1129/21-БО-Т постачання природного газу.
Оформлення приймання-передачі природного газу відбувається у відповідності до пунктів 3.1 – 3.6 договору. Приймання-передача газу, поставленого позивачем та прийнятого відповідачем у розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.5 договору).
На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписаний уповноваженим представником постачальника (п. 3.5.2. договору). 
Споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п.3.5.3. договору). 
У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору (п.3.5.4. договору).
Згідно з п. 4.1. укладеного сторонами правочину ціна природного газу за 1000 куб. м газу з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу становить 16 554,00 грн.
Як зазначає позивач, на виконання умов договору, протягом листопада 2021-серпня 2022 року, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 013 353,19 грн.
Дана обставина підтверджується наступним:
- Копією листа оператора ГТС від 11.11.2024 за №ТОВВИХ-24-17288;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на суму 86 776,87 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2021 на суму 505 061,06 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 на суму 555 439,02 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 на суму 431 769,74 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 на суму 391 792,19 грн;
- Копією Коригуючого акту приймання-передачі природного газу від 25.04.2022 на суму 391 439,56 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 на суму 19 837,49 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.05.2022 на суму 746,09 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 30.06.2022 на суму 1 184,60 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2022 на суму 1 301,47 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.08.2022 на суму 1 049,02 грн;
- Копією Акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2022 на суму 18 748,27 грн.
Акти направлялись на адресу відповідача, на підтвердження чого надані докази - опис вкладення та повідомлення про вручення. Період споживання листопад 2021 р. - липень 2022 р. стороною сплачено, серпень 2022 р., грудень 2022 р. – ні.
При цьому, умовами договору визначена ціна природного газу, а обсяги відображені в Інформаційній платформі (лист оператора ГТС від 11.11.2024 за №ТОВВИХ-24-17288).
Відповідно до пункту 5.1 договору оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Оплату за переданий газ відповідач здійснив частково, лише на суму 1 993 908,53 грн, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 договору.
Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 19 444,66 грн.
Згідно з п.7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Враховуючи порушення відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі п.7.2 договору та ст. 625 ЦК України нараховано пеню у сумі 285 053,22 грн, 240 448,97 грн інфляційних втрат та 3% річних у сумі 33 592,17 грн.
Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем, що підлягає стягненню, складає 578 539,02 грн.
Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини позивач зазначає, що такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання. 
Факт військової агресії РФ проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором. Матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності причино наслідкового зв`язку неможливості виконання відповідачем зобов`язань за договором із фактом військової агресії. Посилання відповідача на лист ТПП не є безумовним доказом наявності обставин непереборної сили за цих конкретних обставин та мають оцінюватися місцевим судом в сукупності з усіма іншими доказами. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.10.2022 у справі № 904/3910/21.
Крім того, позивач зазначає, що на момент дії спірних відносин, був відсутній законодавчо затверджений перелік окупованих територій, у зв`язку з чим позивач не мав можливості встановити чи перебуває відповідач на окупованій території України в момент поставки природного газу.
Так, за статтями 13 і 13-1 Закону № 1207-VII заборона на переміщення товарів та на здійснення господарської діяльності прямо діє лише щодо територій, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 3. Для територій, визнаних тимчасово окупованими під час воєнного стану (пункт 3 частини першої статті 3), дія цієї заборони може бути встановлена лише за рішенням Кабінету Міністрів України. 
Разом з тим, станом на період поставки таке рішення Кабінету Міністрів України було відсутнє.

3.2. Доводи Державної установи "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України".
Відповідачем частково визнаються заявлені вимоги, а саме, в частині нарахування боргу за період – грудень 2022 року. Інша частина боргу, на думку відповідача, нарахована позивачем необґрунтовано, тобто без надання позивачем доказів в позовній заяві про поставку газу саме для потреб відповідача та доказів використання цього об`єму поставленого газу особисто відповідачем.
З 01.03.2022 відповідач територіально перебував на тимчасово окупованій території України в м. Херсоні до моменту звільнення м. Херсона – 11.11.2022.
При цьому, офіційними органами України, а саме, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , за підписом якого було укладено договір з позивачем, перебуваючи на посаді генерального директора Державної установи «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», у липні 2022 року, але не пізніше 25.07.2022, погодився обійняти посаду головного лікаря (виконуючого обов`язків головного лікаря) «государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Херсонский обласной центр гигиены и эпидемиологии»» (державний бюджетний заклад охорони здоров`я «Херсонський обласний центр гігієни і епідеміології»), який створений окупаційною владою, шляхом реорганізації його з Державної установи «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», тобто з відповідача.
Так, відповідач зазначає, що позивач не надавав послуги саме відповідачу у період липень-серпень 2022 року й в подальшому до деокупації 11.11.2022, за юридичною/фактичною адресою - вул. Уварова, 3 у м. Херсоні, у зв`язку з їх отриманням іншою юридичною особою країни агресора. 
Зазначені обставини також підтверджуються й копіями наказів від 20.09.2022 року №3-к/пт, від 05.07.2023 № 119-ос, за якими вбачається, що після оприлюднення інформації про захват та перереєстрацію Установи на законодавство країни агресора та як результат реєстрації нового підприємства на базі Установи, у період з 20.09.2022 до 10.07.2023 Установа фізично на належних їй потужностях, які розташовані були територіально в окупованому м. Херсоні, не працювала, а працівників відповідача було переведено на дистанційну роботу.
Крім цього, на офіційному інтернет ресурсі Акціонерного товариства "Херсонгаз" відсутня інформація за 2022 рік до моменту деокупації м. Херсона та відновлення роботи відповідача територіально у м. Херсоні.
На підставі наведеного відповідач вважає, що у зв`язку з відсутністю будь-яких належних доказів постачання та отримання газу між сторонами, позивачем незаконно нараховано заборгованість відповідачу за серпень 2022 року.
Лише після червня 2023 року, коли керівництво Установи було змінено на Асатурову Н.М., яка безпосередньо перебувала в м. Херсоні, Установа майже повноцінно відновила роботу у м. Херсоні. 
Також відповідач зауважує, що м. Херсон було включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом у період березень-листопад 2022 року, тобто до 11.11.2022, а саме на момент нібито утворення заборгованості в серпні 2022 року, установа перебувала на тимчасово окупованій території України.
Стосовно позовних вимог в частині стягнення пені, відсотків річних та інфляційних відповідач заперечує, посилаючись на форс-мажорні обставини, які вплинули на роботу та ведення господарської діяльності всіх підприємств України, та на які відповідач не мав змоги впливати, а саме: тимчасова окупація м. Херсона, де територіально знаходився відповідач, розірвання всіх зв`язків з підконтрольною територією України, як банківських так і фізичних, перехід відповідальних осіб відповідача до співпраці з окупаційною владою (копія повідомлення про вручення підозри бувшому керівнику) і створення на базі Установи іншого іноземного підприємства.
Крім того, відповідач вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені, відсотків річних та інфляційних невмотивовані, оскільки передбачені тільки за умов умисного невиконання стороною умов договору, а невиконання умов договору виникло з незалежних від відповідача перерахованих вище причин.
Їх наявність підтверджується і тими обставинами, що позивач мав надіслати акти виконаних робіт/наданих послуг відповідачеві у передбачені договором терміни, а зробив це лише в серпні 2023 року, лише після відновлення роботи Установи територіально в м. Херсоні з червня 2023 року, тобто, названі обставини також підтверджують ті обставини, за яких Установа не могла і не мала можливості в передбачені договором терміни оплатити кошти за фактично отриманий газ від позивача.
Як зазначає відповідач, всі зазначені вище обставини призвели до неспроможності відповідача сплатити заборгованість, яка утворилася у період грудень 2022 року, тобто, саме факт належного оформлення та направлення позивачем (постачальником) на адресу відповідача (споживача) двох примірників акту приймання-передачі газу є моментом, від якого згідно умов договору обчислюється настання у відповідача (споживача) обов`язку оплатити спожитий природний газ.
Відповідно до ч.3 ст. 220 ГК України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора, а згідно з ч.1 ст. 221 ГК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.
Таким чином, відповідач зазначає, що не був належним чином, відповідно умов договору, повідомлений позивачем про виниклий обов`язок оплатити спожитий у грудні 2022 року природний газ, не отримав належних документів, які б давали йому підставу для виконання свого зобов`язання щодо оплати газу; фактично відповідач дізнався про факт та обсяги спожитого газу лише в серпні 2023 р; зазначений факт у поєднанні з умовами тимчасової окупації об`єктів Відповідача робить позовні вимоги в частині стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат безпідставними.
Тобто, з наведеного вище вбачається, що введення воєнного стану в Україні дійсно вплинуло на спроможність своєчасного ведення розрахунків Відповідача з Позивачем. Такої позиції притримуються й інші суди: постанова Північно-західного апеляційного господарського суду № 924/278/22 від 27.09.2022.
Відповідач також зазначає про наявність нормативних та фактичних підстав зменшення розміру неустойки в судовому порядку.
Крім цього, за думкою відповідача, наявність в договорі розділу 10 «Форс-мажор» та права позивача (постачальника) на припинення постачання природного газу давали позивачеві можливість вже з 24.02.2022 дати початку вторгнення військ РФ на територію Херсонської області та й всієї України, або ж навіть з офіційної дати тимчасової окупації м. Херсона - 01.03.2022, ініціювати припинення газопостачання, в т.ч. з підстав не підписання та неповернення відповідачем одного з примірників акту приймання-передачі газу. 
Натомість, останнім цього не було зроблено та не тільки ігноровано процес досудового врегулювання спору, а й затягнуто процес зі зверненням до суду з позовною заявою, що, на думку відповідача, свідчить про навмисні його дії для штучного утворення та нарахування пені та інших платежів.
Відповідач також просить суд врахувати, крім наведених вище обставин, те, що:
- ДУ «Херсонський ОЦКПХ МОЗ» є державним бюджетним неприбутковим суб`єктом господарювання державного сектора економіки країни, основним видом діяльності якого є виконання завдань та функцій у сферах громадського здоров`я та санітарно-епідемічного благополуччя населення, біологічної безпеки та біологічного захисту у межах визначених чинним законодавством та Статутом Установи;
- прострочення заборгованості за грудень 2022 року є незначним;
- як вбачається із матеріалів справи, загальна сума нарахованих позивачем інфляційних, пені та 3% річних, неспівмірна з реальною сумою заборгованості, що вказує на їх невиправданість, надмірність та спрямованість позивача на невиправдане збагачення за рахунок відповідача, а враховуючи, що Установа фінансується з державного бюджету, за рахунок державних коштів, на штрафних санкціях в умовах війни;
- незважаючи на часткове прострочення оплати, позивач у подальшому забезпечував поставку газу відповідачу, що вказує на те, що між сторонами у 2022-2025 роках існували відносини, за яких позивач не мав жодних претензій до відповідача, щодо порядку та строків оплати отриманого газу.
Таким чином, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в частині стягнення заборгованості за період серпень 2022 року та пені, 3% річних і інфляційних втрат за весь період нарахування.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.
12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Державною установою "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" укладено договір №20-1129/21-БО-Т постачання природного газу (т.1 а.с.11-15; т.2 а.с.20-25).
Відповідно до п.1.1-1.2 договору постачання природного газу постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ для власних потреб, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Згідно з п.1.4 договору споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільної системи (надалі - Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та оператором газотранспортної системи (надалі - Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі).
Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе споживач.
Відповідно до п.1.5 договору у разі, якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим договором, здійснює Оператор ГРМ, а саме АТ "Херсонгаз", з яким споживач уклав відповідний договір.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2021 р. по грудень 2022 р. (включно), в кількості 215,4 тис кубометрів.
Згідно з п.2.2 договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді.
Згідно з п.2.3 договору підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Відповідно до п.3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Згідно з п.3.2 договору постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.
Відповідно до п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписаний уповноваженим представником постачальника (п.3.5.2. договору). 
Споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п.3.5.3. договору). 
У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього Договору (п.3.5.4. договору).
Згідно з п. 4.1. укладеного сторонами правочину ціна природного газу за 1000 куб. м газу з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу становить 16 554,00 грн.
Відповідно до пункту 5.1 договору оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору.
Згідно з п.7.2. договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Пунктом 8.1 договору передбачено, що у разі, якщо споживач порушив умови пункту 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ, постачальник має право припинити постачання газу шляхом виключення споживача з Реєстру без погодження із споживачем.
Відповідно до п.10.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення договору, і сторони не могли передбачити їх.
Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п.10.2 договору).
Сторони зобов`язані негайно повідомити про виникнення форс-мажорних обставин та протягом 14 днів з дати їх виникнення подати підтвердні документи відповідно до законодавства (п.10.3 договору).
Настання форс-мажорних обставин підтверджується в порядку, встановленому чинним законодавством України (п.10.4 договору).
Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику вартості природного газу, поставленого до їх настання (п.10.5 договору).
Відповідно до п.13.1 договору даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2022 р. включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.
В матеріалах справи наявні наступні акти приймання-передачі природного газу (т.1 а.с.15-21): акт від 30.11.2021 на суму 86 776,87 грн; акт від 31.12.2021 на суму 505 061,06 грн; акт від 31.01.2022 на суму 555 439,02 грн; акт від 28.02.2022 на суму 431 769,74 грн; акт від 31.03.2022 на суму 391 792,19 грн; коригуючий акт від 25.04.2022 на суму 391 439,56 грн; акт від 30.04.2022 на суму 19 837,49 грн; акт від 31.05.2022 на суму 746,09 грн; акт від 30.06.2022 на суму 1 184,60 грн; акт від 31.07.2022 на суму 1 301,47 грн; акт від 31.08.2022 на суму 1 049,02 грн; акт від 31.12.2022 на суму 18 748,27 грн.
Як вбачається з листа оператора ГТС від 11.11.2024 за №ТОВВИХ-24-17288 (т.1 а.с.32-34), обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS00012DD42003 за період з 24.11.2021 до 31.12.2021, з 01.01.2022 до 31.08.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 та віднесений в алокацію постачальника ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС – код 56X930000010610X) та становить: з 24.11.2021 по 30.11.2021 - 5 242,05 м3; з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 30 509,92 м3; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 33 553,17 м3; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 26 082,51 м3; з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 23 667,53 м3; з 01.04.2022 по 30.04.2022 - 1 199,43 м3; з 01.05.2022 по 31.05.2022 - 45,07 м3; з 01.06.2022 по 30.06.2022 - 71,56 м3; з 01.07.2022 по 31.07.2022 - 78,62 м3; з 01.08.2022 по 31.08.2022 - 63,37 м3; з 01.12.2022 по 31.12.2022 - 1 132,56 м3.

При цьому, споживач з ЕІС-кодом 56XS00012DD42003 в період з 01.11.2021 по 23.11.2021 був зареєстрований в Реєстрі споживачів за іншим постачальником.
Матеріали справи також містять дані щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі, які підтверджують наведені вище обсяги споживання (т.1 а.с.148-153).
Відповідно до інформації про надходження коштів на рахунки позивача за період з 11.12.2021 до 30.10.2024, наданої листом АТ "Державний ощадний банк України" від 5.11.2024 (т.1 а.с.35-38), відповідачем за договором постачання природного газу №20-1129/21-БО-Т від 12.11.2021 було здійснено наступні оплати: 16.12.2021 у сумі 86 776,87 грн; 22.12.2021 у сумі 505 061,06 грн; 22.12.2021 у сумі 74 328,77 грн; 03.04.2023 у сумі 388 769,65 грн; 05.04.2023 у сумі 92 340,60 грн; 05.04.2023 у сумі 431 769,74 грн; 05.04.2023 у сумі 391 439,56 грн; 05.04.2023 у сумі 19 837,49 грн; 05.04.2023 у сумі 746,09 грн; 05.04.2023 у сумі 1 184,60 грн; 05.04.2023 у сумі 1 301,47 грн; 05.04.2023 у сумі 352,63 грн. Загальна сума проведених оплат склала 1 993 908,53 грн.
11.08.2023 позивачем було складено вимогу за №125/2/3-6961 про сплату боргу у сумі 19 444,66 грн за договором постачання природного газу №20-1129/21-БО-Т від 12.11.2021 (т.1 а.с.21-22).
23.08.2023 листом від 15.08.2023 позивач направив на адресу відповідача акти приймання-передачі природного газу на підписання (т.1 а.с.22-24).
Позивачем також надано суду розрахунок заборгованості (т.1 а.с.25-29), згідно з яким основний борг становить 19 444,66 грн, пеня – 285 053,22 грн, 3% річних – 33 592,17 грн, інфляційні втрати – 240 448,97 грн.

5. Позиція суду.
Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1-3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.
У відповідності зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В силу частин першої, другої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 13 Закону України “Про ринок природного газу” споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.
Як встановлено судом, 12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Державною установою "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" укладено договір №20-1129/21-БО-Т постачання природного газу (т.1 а.с.11-15; т.2 а.с.20-25).
Відповідно до п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписаний уповноваженим представником постачальника (п.3.5.2. договору). 
Згідно з п. 4.1. укладеного сторонами правочину ціна природного газу за 1000 куб. м газу з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу становить 16 554,00 грн.
Відповідно до пункту 5.1 договору оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір поставки є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що ним було поставлено відповідачеві природних газ за наступними актами приймання-передачі природного газу (т.1 а.с.15-21): акт від 30.11.2021 на суму 86 776,87 грн; акт від 31.12.2021 на суму 505 061,06 грн; акт від 31.01.2022 на суму 555 439,02 грн; акт від 28.02.2022 на суму 431 769,74 грн; акт від 31.03.2022 на суму 391 792,19 грн; коригуючий акт від 25.04.2022 на суму 391 439,56 грн; акт від 30.04.2022 на суму 19 837,49 грн; акт від 31.05.2022 на суму 746,09 грн; акт від 30.06.2022 на суму 1 184,60 грн; акт від 31.07.2022 на суму 1 301,47 грн; акт від 31.08.2022 на суму 1 049,02 грн; акт від 31.12.2022 на суму 18 748,27 грн.
Акти направлялись на адресу відповідача 23.08.2023 листом від 15.08.2023 (т.1 а.с.22-24), на підтвердження чого надані докази - опис вкладення та повідомлення про вручення поштового відправлення.
Як встановлено судом з листа оператора ГТС від 11.11.2024 за №ТОВВИХ-24-17288 (т.1 а.с.32-34), обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS00012DD42003 за період з 24.11.2021 до 31.12.2021, з 01.01.2022 до 31.08.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 та віднесений в алокацію постачальника ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС – код 56X930000010610X) та становить: з 24.11.2021 по 30.11.2021 - 5 242,05 м3; з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 30 509,92 м3; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 33 553,17 м3; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 26 082,51 м3; з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 23 667,53 м3; з 01.04.2022 по 30.04.2022 - 1 199,43 м3; з 01.05.2022 по 31.05.2022 - 45,07 м3; з 01.06.2022 по 30.06.2022 - 71,56 м3; з 01.07.2022 по 31.07.2022 - 78,62 м3; з 01.08.2022 по 31.08.2022 - 63,37 м3; з 01.12.2022 по 31.12.2022 - 1 132,56 м3.
Матеріали справи також містять дані щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі, які підтверджують наведені вище обсяги споживання (т.1 а.с.148-153).
Відповідно до інформації про надходження коштів на рахунки позивача за період з 11.12.2021 до 30.10.2024, наданої листом АТ "Державний ощадний банк України" від 5.11.2024 (т.1 а.с.35-38), відповідачем за договором постачання природного газу №20-1129/21-БО-Т від 12.11.2021 було здійснено наступні оплати: 16.12.2021 у сумі 86 776,87 грн; 22.12.2021 у сумі 505 061,06 грн; 22.12.2021 у сумі 74 328,77 грн; 03.04.2023 у сумі 388 769,65 грн; 05.04.2023 у сумі 92 340,60 грн; 05.04.2023 у сумі 431 769,74 грн; 05.04.2023 у сумі 391 439,56 грн; 05.04.2023 у сумі 19 837,49 грн; 05.04.2023 у сумі 746,09 грн; 05.04.2023 у сумі 1 184,60 грн; 05.04.2023 у сумі 1 301,47 грн; 05.04.2023 у сумі 352,63 грн. Загальна сума проведених оплат склала 1 993 908,53 грн.
Відтак, позивач зазначає, що за період споживання листопад 2021 р. - липень 2022 р. відповідачем сплачено за поставлений природний газ, проте, як вказує позивач, з порушенням термінів сплати, передбачених договором.
Таким чином, предметом спору є вартість природного газу по акту від 31.08.2022 за серпень 2022 р. на суму 1 049,02 грн, а також вартість природного газу по акту від 31.12.2022 за грудень 2022 р. на суму 18 748,27 грн, а також штрафні санкції (3% річних та пеня) та інфляційні втрати згідно з розрахунком.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений у грудні 2022 р. природний газ у сумі 18 748,27 грн суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем було визнано заборгованість у сумі 18 748,27 грн, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.
Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи, що визнання позову в цій частині не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів доходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 18 748,27 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений у серпні 2022 р. природний газ у сумі 1 049,02 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд під час прийняття рішення враховує висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, відповідно до положень частини четвертої статті 236 ГПК України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовним критерієм.
Так, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 виснував, що відповідно до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України" правовий статус тимчасово окупованої території Російською Федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду також вказав, що підставою для відмови в позові у справі № 908/1162/23, враховуючи положення статті 13-1 Закону № 1207-VII, є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополя є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у цьому судовому провадженні.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, Херсонська міська територіальна громада була тимчасово окупованою у період із 01.03.2022 по 11.11.2022.
Аналогічні відомості містяться у наказі Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".
Отже, факт тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади у період із 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомою обставиною.
У свою чергу позивач не заперечує той факт, що заборгованість за спірним договором стосується об`єктів, які розташовані на території Херсонської міської територіальної громади за період, коли територія вже знаходилася під окупацією.
Відповідно до статті 13-1 Закону № 1207-VII її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Таким чином, враховуючи загальновідомий факт окупації Херсонської міської територіальної громади у період із 01.03.2022 по 11.11.2022, суд вважає, що у спірний період – серпень 2022 року позивач не мав права здійснювати господарську діяльність із надання послуг, зокрема з розподілу природного газу на окуповану територію.
Вищезазначені обставини, на переконання суду, є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором в сумі 1 049,02 грн.
При цьому, доведення/недоведення позивачем обставин фактичної поставки природного газу на тимчасово окуповану територію, як і здійснення оплати за неї, не має правового значення для вирішення спору у цій справі.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 04.11.2025 у справі № 911/1353/23 та від 04.11.2025 у справі №922/5404/23.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч.3 ст.549 ЦК України).
Як вже було зазначено судом, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання за договором у вигляді пені погоджена сторонами у п.7.2 договору, згідно з яким у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи встановлення судом обставини несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання за січень-лютий 2022 року, враховуючи, що поставка природного газу мала місце до моменту окупації Херсонської міської територіальної громади, суд зазначає про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Перевіривши додані позивачем до позовної заяви розрахунки 3% річних (15 160,27 грн за січень 2022 р.; 6 494,29 грн за лютий 2022 р.), інфляційних втрат (102 369,85 грн та 76 278,72 грн відповідно) та пені (90 026,93 грн та 91 203,97 грн відповідно), суд вважає їх обґрунтованими та правильними в частині нарахованих сум.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 10 977,34 грн, інфляційних втрат у сумі 59 514,97 грн та пені у сумі 99 232,34 грн за зобов`язаннями березня-серпня 2022 р. включно суд цілком враховує висновки, наведені вище, на підставі яких судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за серпень 2022 р. (період тимчасової окупації), та зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
При цьому, як вже було зазначено судом, здійснення оплати за поставлений природний газ не має правового значення для вирішення спору у цій справі та не змінює висновків суду щодо заборони постачання природного газу на тимчасово окуповану територію.
Перевіривши додані позивачем до позовної заяви розрахунки 3% річних у сумі 960,27 грн, інфляційних втрат у сумі 2 286,43 грн та пені у сумі 4 589,98 грн за зобов`язаннями грудня 2022 р., враховуючи також встановлені судом обставини несплати відповідачем заборгованості за вказаний період та визнання цієї обставини відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та правильними в частині нарахованих сум.
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд доходить про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 22 614,83 грн та інфляційних втрат у сумі 180 935 грн.
При цьому, суд зазначає, що загальна сума пені, щодо якої суд дійшов висновків про обґрунтованість та правомірність стягнення, становить 185 820,88 грн.
Поряд з цим, суд також зауважує, за ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
Відтак, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд враховує, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій відповідача, не надано.
Суд також враховує, що ДУ "Херсонський ОЦКПХ МОЗ" є державним бюджетним неприбутковим суб`єктом господарювання державного сектора економіки країни, основним видом діяльності якого є виконання завдань та функцій у сферах громадського здоров`я та санітарно-епідемічного благополуччя населення, біологічної безпеки та біологічного захисту у межах визначених чинним законодавством та Статутом Установи.
При цьому, суд бере до уваги, що за умовами договору №20-1129/21-БО-Т постачання природного газу від 12.11.2021 (п.5.1 договору) оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється відповідачем в наступному порядку: 70% вартості до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; остаточний розрахунок - до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Відтак, строк оплати поставленого природного газу у січні 2022 р. фактично настав вже на момент тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади, на території якої розташовані об`єкти відповідача.
При цьому, суд також враховує, що відповідачем були виконані зобов`язання січня-лютого 2022 року у повному обсязі (здійснено повні оплати за спожитий природний газ), визнано позовні вимоги у частині стягнення основного боргу за грудень 2022 р., що свідчить про вжиття ним заходів для виконання зобов`язання.
Суд також зазначає, що відповідальність не може ґрунтуватися виключно на формальному факті прострочення без урахування об`єктивної неможливості виконання зобов`язання.
Суд виходить із необхідності застосування не формального, а змістовного підходу до оцінки правовідносин. Механічне нарахування пені за кожен день прострочення без урахування реального правового режиму відповідної території суперечило б завданню господарського судочинства – справедливому, неупередженому та ефективному вирішенню спорів. Саме тому суд при вирішенні спору враховує не лише текст договору, який, звісно, містить, у тому числі умови щодо застосування пені, а й об`єктивний контекст його виконання.
Стабільність правозастосування передбачає, що суб`єкти господарювання повинні мати можливість прогнозувати правові наслідки своєї поведінки. Умови воєнного стану та тимчасової окупації сформували особливий правовий режим, який об`єктивно змінює звичайну модель господарської відповідальності. 
Поряд з цим, суд також вважає за необхідне відзначити, що зменшення судом розміру пені є проявом обмеження відповідальності боржника та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.
З урахуванням викладеного у сукупності, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, в умовах воєнного стану, введеного за наслідком збройної агресії Росії проти України, суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру пені до 5 000 грн.
На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати боргу, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому суд також бере до уваги, що пеня не є основною заборгованістю і, відповідно, при зменшенні її розміру кредитор не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі, з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Оцінюючи посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин в якості підстави для відмови у позові в частині нарахування пені, 3% та інфляційних, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, правовідносини, пов`язані із настанням форс-мажорних обставин, сторони врегулювали в пункті 10.1. Розділу 10 договору постачання природного газу, згідно з яким сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення договору, і сторони не могли передбачити їх.
У пункті 10.4. Договору визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.
Обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору. Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 р. по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є, зокрема, відповідний сертифікат Торгово-промислової палати.
Суд зазначає, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб за кожним окремим договором, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів, і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. (Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.02.2026 у справі №910/6947/24, від 18.09.2025 у справі №910/2003/24, від 11.09.2025 у справі №922/3826/24, від 26.08.2025 у справі №910/14817/22 тощо).
При цьому, суд зауважує, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1, на який відповідач посилається у відзиві, не є сертифікатом про форс-мажорні обставини у контексті викладених вище положень законодавства. Отже, підстави для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами відсутні.
Водночас, відповідні обставини були цілком враховані судом при зменшенні розміру неустойки (пені).
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також необхідність повернення судового збору позивачу у розмірі 112,49 грн (50 відсотків судового збору, сплаченого за позовну вимогу, визнану відповідачем) на підставі ст.130 ГПК України, за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 4 784,94 грн згідно зі ст.129 ГПК України без урахування зменшення розміру пені судом з власної ініціативи.

Керуючись ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Державної установи "Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (73026, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Професора Уварова, будинок 3, код ЄДРПОУ 38481146) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676) борг у сумі 227 298,10 грн, який складається з основного боргу у сумі 18 748 /вісімнадцять тисяч сімсот сорок вісім/ грн 27 коп., пені у сумі 5 000 /п`ять тисяч/ грн, 3% річних у сумі 22 614 /двадцять дві тисячі шістсот чотирнадцять/ грн 83 коп., інфляційних втрат у сумі 180 935 /сто вісімдесят тисяч дев`ятсот тридцять п`ять/ грн, а також судовий збір у сумі 4 784 /чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири/ грн 94 коп.
3. У задоволенні решти позову відмовити.
4. Повернути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, Одеська область, місто Одеса, вул. Садова, буд. 1-А, код ЄДРПОУ 37607526) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676) судовий збір у сумі 112 /сто дванадцять/ грн 49 коп., сплачений за платіжною інструкцією №0000023158 від 22.01.2025 на загальну суму 6 942,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 липня 2026 р.

Суддя Ю.М. Щавинська