Справа № 946/2541/25 
Провадження № 2/946/995/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2025 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка заповіла усе своє майно – ОСОБА_1 , однак нотаріусом було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належить 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 28 травня 1982 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого за №2/2015, що також підтверджено довідкою №332, виданою 17 червня 2025 року КП «Ізмаїльське МБТІ».
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 19 травня 1980 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, ОСОБА_4 після розірвання шлюбу повернула собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01 червня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України – спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вищезазначене майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК – заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
13 червня 2000 року ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., та зареєстрований в книзі для записів нотаріальних дій № 2/2974, згідно умов якого, усе своє майно, яке на день смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, вона заповіла своєму онукові, ОСОБА_1 .
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81166225 від 14 травня 2025 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт від 14 травня 2025 року, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 та зареєстрований за № 2-2974 є чинним.
За ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, немає.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України – спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Встановлено, що згідно будинкової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 , на день своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а спільно з нею був зареєстрований та проживав онук, ОСОБА_1 , який таким чином прийняв спадщину. 
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Ізмаїльської міської ради, Ізмаїльського району Одеської області (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62, код ЄДРПОУ 26569223), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар