Справа №760/35853/25
2/760/11613/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Українця В.В.
при секретарі Гуцало М.В.
за участі:
представника позивача Кулачка Т.М.
представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» (м. Київ, просп. Любомира Гузара, 1) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Міністерство освіти і науки України (м. Київ, просп. Берестейський, 10) про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут» звернулось в суд з зазначеним позовом до  ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. 
Свої вимоги мотивувало тим, що на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 13 жовтня 2023 року № 1249 «Про реорганізацію Національного авіаційного університету» було розпочато процедуру реорганізації Національного авіаційного університету шляхом поділу його на державний університет «Київський авіаційний інститут» та Українську державну льотну академію. 
У рамках процедури реорганізації на підставі звернення університету від 16 лютого 2024 року № 06.33/493 Державною аудиторською службою України на підставі направлення від 21 березня 2024 року № 279-НК проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності університету за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2024 року. 
За результатами проведення ревізії Державною аудиторською службою України складено Акт від 24 червня 2024 року № 000300-21/25, в якому в тому числі встановлено порушення порядку приватизації квартири АДРЕСА_3 завідувачем гуртожитку готельного типу № 12 Студентського містечка Національного авіаційного університету ОСОБА_3 , яка на підставі наказу Міністерства освіти та науки України від 12 грудня 2017 року № 1587 «Про закріплення державного майна за Національним авіаційним університетом» закріплена на праві господарського відання за університетом.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 грудня 2025 року вбачається, що 18 січня 2024 року ОСОБА_3 відчужив зазначену квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 83 від 18 січня 2024 року. 
Вважають, що приватизація спірної квартири є незаконною та квартира підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача на користь позивача з огляду на наступне. 
Протоколом засідання Житлової комісії Університету від 20 травня 2021 року № 3 незаконно ухвалено рішення про надання ОСОБА_3 службового житлового приміщення. Останньому надано квартиру, площа якої перевищує норму жилої площі, встановлену ст. 47 ЖК України. Зокрема, житлова площа квартири, наданої ОСОБА_3 , становить 33 кв.м., тобі як норма на 1 особу складає 13,65 кв.м. Також, порушено вимоги ст. 66 ЖК РСР, а саме загальна площа квартири, наданої ОСОБА_3 , становить 59 кв.м., тобі як норма на 1 особу складає 34,65 кв.м.
На підставі рішення Житлової комісії університету та розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 05 липня 2022 року № 206 спірну квартиру було виведено зі складу службових. Протоколом Житлової комісії університету від 12 серпня 2022 року № 14 прийнято рішення надати ОСОБА_3 згоду на приватизацію квартири.
08 листопада 2022 року ОСОБА_3 подав до Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_3 . 
З метою дотримання встановленої форми заяви про приватизацію ОСОБА_3 попередньо перед подачею заяви до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації начебто засвідчив її у голови правління ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» ОСОБА_5.
Разом з тим, ОСОБА_3 ніколи не звертався з проханням засвідчити його заяву про приватизацію квартири та відповідно така заява не була посвідчена підписом голови правління. Таким чином, ОСОБА_3 підробив заяву, яку в подальшому подав до органу приватизації. 
Пунктом 9.1 Статуту університету передбачено, що майно, яке закріплене за університетом засновником (Міністерством освіти та науки України), належить університету на праві господарського відання. Майно, передане в господарське відання університету, не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти та науки України та Конференції трудового колективу університету, крім випадків, передбачених законодавством. 
Таким чином, відносно майна університету, управління яким здійснюється Міністерством освіти та науки України, законом встановлена заборона на його відчуження, в тому числі в порядку приватизації, а тому спірна квартира була приватизована ОСОБА_3 незаконно. 
Міністерство освіти та науки України не надавало свою згоду та не погоджувало приватизацію спірної квартири. Конференція трудового колективу університету в період з 2021 року по 2023 рік не надавала згоди на приватизацію спірної квартири, що підтверджується довідкою Первинної профспілкової організації Національного авіаційного університету від 23 серпня 2024 року № 28. Таким чином, приватизація спірної квартири була незаконною.
Просило ухвалити рішення, яким витребувати з приватної власності  ОСОБА_2 у власність позивача квартиру АДРЕСА_3 .
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2026 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2026 року вирішено питання про витребування доказів у справі. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що відповідач посилається на те, що вона, діючи добросовісно та з дотриманням вимог законодавства, набула у власність спірну квартиру, сплативши за неї 2823550 гривень. Враховуючи ту обставину, що ціна спірної квартири за договором купівлі-продажу є вищою за 50000 гривень, розрахунок за таку квартиру мав відбуватися виключно у безготівковій формі, при цьому доказів виконання умов цього положення під час укладання спірного договору купівлі-продажу відповідачем не надано. У зв`язку з цим, можна дійти висновку про відсутність факту розрахунку за договором купівлі-продажу квартири, а отже цей договір не має ознак відплатності. Таким чином, добросовісність відповідача як набувача квартири не має значення, оскільки договір купівлі-продажу є безвідплатним, а тому позивач має право витребувати у відповідача на свою користь спірну квартиру.
Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Зазначили, що з позову вбачається, що спірна квартира відноситься до службових житлових приміщень. Статтею 118 ЖК України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються як правило окремі квартири. Глава 3 ЖК України не містить жодних обмежень стосовно житлової та/або загальної площі службових приміщень, що передаються для заселення громадян. Стаття 66 ЖК України стосується виключно плати за користування житлом і лише встановлює норму загальної площі на одну особу (21 кв.м.), що необхідно для розрахунку розміру плати. Стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження підробки третьою особою підпису голови правління на заяві про приватизацію. Вбачається, що встановлення факту непідписання документу можливе за допомогою відповідної судово-почеркознавчої експертизи. Частина 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» є спеціальною нормою, яка на відміну від ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», передбачає можливість приватизації житлових приміщень, які на відповідному праві закріплені за закладом вищої освіти і не використовуються в освітньому процесі. Таким чином, при приватизації ОСОБА_3 спірної квартири були відсутні порушення приписів ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту», а отже приватизація була законною. Позивач на підтвердження наявності в діях третьої особи ознак кримінального правопорушення не надає жодного доказу, зокрема, вироку суду. Зазначають, що відповідач придбала спірну квартиру у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2024 року, за яку сплати 2883559 гривень. На момент укладання цього договору нотаріусом було встановлено відсутність будь-яких заборон, обтяжень, прав інших осіб, які б перешкоджали укладенню договору купівлі-продажу квартири. Також, у відповідача були відсутні підстави сумніватись у законності рішення Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 січня 2023 року № 48464 та виданого на підставі нього свідоцтва про право власності. Таким чином, відповідач є добросовісним набувачем. Вбачається, що позовна вимога про витребування спірної квартири саме у власність позивача є незаконною, оскільки позивач на момент приватизації не володів нею на праві власності.
Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
У матеріалах справи письмові пояснення представника третьої особи - Міністерства освіти і науки України, з яких вбачається, що він просить задовольнити позов у повному обсязі. Зазначено, що майно навчальних закладів належить їм на правах, визначених законодавством України. Університет є державним закладом освіти, що підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Фінансування навчального закладу здійснюється за рахунок державного бюджету. Університет, на балансі якого знаходиться спірне майно, є Національним закладом України. Відповідно до Указу Президента України «Про Положення про національний заклад (установу) України» від 16 червня 1995 року № 451 органам виконавчої влади заборонено передавати закріплене у державній власності будь-яким органам, підприємствам, установам, організаціям. Заклад вищої освіти має право використовувати майно, закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства. У зв`язку з цим, вказане майно належить до такого, що використовується у освітньому процесі у зв`язку із можливістю передачі його в користування на період працевлаштування для потенційних науково-педагогічних працівників. Пунктом 9 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» встановлено, що нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, покази свідка, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 13 жовтня 2023 року № 1249 «Про реорганізацію Національного авіаційного університету» було розпочато процедуру реорганізації Національного авіаційного університету шляхом поділу його на державний університет «Київський авіаційний інститут» та Українську державну льотну академію. 
У рамках процедури реорганізації на підставі звернення університету від 16 лютого 2024 року № 06.33/493 Державною аудиторською службою України на підставі направлення від 21 березня 2024 року № 279-НК проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності університету за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2024 року. 
За результатами проведення ревізії Державною аудиторською службою України складено Акт від 24 червня 2024 року № 000300-21/25, в якому в тому числі встановлено порушення порядку приватизації квартири АДРЕСА_3 завідувачем гуртожитку готельного типу № 12 Студентського містечка Національного авіаційного університету ОСОБА_3 , яка на підставі наказу Міністерства освіти та науки України від 12 грудня 2017 року № 1587 «Про закріплення державного майна за Національним авіаційним університетом» закріплена на праві господарського відання за університетом.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 грудня 2025 року вбачається, що 18 січня 2024 року ОСОБА_3 відчужив зазначену квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 83 від 18 січня 2024 року. 
Позивач вважає, що приватизація спірної квартири є незаконною та квартира підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача на користь позивача.
У матеріалах справи міститься розподільчий баланс на 01 жовтня 2024 року Національного авіаційного університету, затверджений Міністром освіти на науки України 23 жовтня 2024 року, відповідно до якого спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 перейшла на баланс державного університету «Київський авіаційний інститут» (т. 1, а.с. 64-67). 
Відповідно до Протоколу № 3 засідання житлової комісії Національного авіаційного університету від 20 травня 2021 року ухвалено надати ОСОБА_3 завідувачу гуртожитку готельного типу № 12 Студентського містечка на сім`ю у складі 2 осіб двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 72-77).
З Протоколу № 10 засідання житлової комісії Національного авіаційного університету від 27 червня 2022 року вбачається, що було ухвалено клопотати перед Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією про виключення з числа службових жилих приміщень двокімнатної квартири АДРЕСА_4  у зв`язку з тим, що відпала потреба у такому його використанні (т. 1, а.с. 78-82).
Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 05 липня 2022 року № 206 виключено зі складу службових житлових приміщень квартиру  АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 83-85). 
Відповідно до Протоколу № 14 засідання житлової комісії Національного авіаційного університету від 12 серпня 2022 року ухвалено делегувати органу приватизації державного житлового фонду Солом`янської в місті Києві державної адміністрації право на прийняття рішення з питання приватизації двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , яка була надана ОСОБА_3 завідувачу гуртожитку готельного типу № 12 Студентського містечка згідно з розпорядженням Солом`янської в місті Києві державної адміністрації від 31 травня 2021 року № 352 (т. 1, а.с. 86-97).
У матеріалах справи міститься копія заяви від 08 листопада 2022 року, яка подана ОСОБА_3 до Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської в місті Києві державної адміністрації щодо передачі йому та членам його сім`ї в приватну власність спірної квартири. На вказаній заяві міститься відбиток печатки із позначенням «Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ідентифікаційний код 43352162» та підпис в графі «Керівник підприємства по обслуговуванню житла» із зазначення прізвища та ініціалів « ОСОБА_4 » (т. 1, а.с. 98).
Рішенням Відділу приватизації державного майна Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської в місті Києві державної адміністрації від 19 січня 2023 року № 48464 прийнято оформити свідоцтво про право власності на житло (т. 1, а.с. 112). 
У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності від 19 січня 2023 року, згідно якого квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 113).
Позивач вказує на те, що з метою дотримання встановленої форми заяви про приватизацію ОСОБА_3 попередньо перед подачею заяви до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації начебто засвідчив її у голови правління ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» ОСОБА_5. Разом з тим, ОСОБА_3 ніколи не звертався з проханням засвідчити його заяву про приватизацію квартири та відповідно така заява не була посвідчена підписом голови правління. Таким чином, ОСОБА_3 підробив заяву, яку в подальшому подав до органу приватизації. 
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що він не пам`ятає чи знає він відповідача. Скоріш за все бачив в дворі будинку. Він є головою ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» приблизно з січня 2021 року. Вказане об`єднання здійснює свою діяльність у будинку, де знаходиться квартира АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 він знає десь з 2004 року. Візуально на заяві про приватизацію ОСОБА_3 підпис стоїть не його та печатка ОСББ не схожа. Подібних заяв було багато по цьому будинку. Коли він дізнався про наявність таких заяв, він повідомив про це адміністрацію. Потім його викликали до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, він оглянув заяви та приблизно 10 з них містили не його підпис. Згодом він викликав поліцію та повідомив про вказані обставини. Такі заяви до нього надавались фізичними особами та він подавав запит до університету з приводу службових квартир. Відповідей йому не надходило, тому заяви він не підписував. ОСОБА_3 до нього взагалі не звертався, зараз вони не спілкуються. 
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 47 Конституції України кожному гарантується право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Статтею 345 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
Частинами 1, 3, 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством.
Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом.
Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
У п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 Закону України «Про вищу освіту» матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності.
Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми закладу вищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на основі права господарського відання або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно.
Майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.
Із системного аналізу зазначених вище норм права вбачається, що заборона приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, закріплена статтею 80 Закону України «Про освіту», є загальним правилом, у той час як стаття 70 Закону України «Про вищу освіту» встановлює заборону передачі майна у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників вищого навчального закладу та вищого колегіального органу самоврядування вищого навчального закладу і містить виключення - «крім випадків, передбачених законодавством».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21.
Таким чином, Верховним Судом сформована правова позиція, відповідно до якої ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» є спеціальною нормою, яка на відміну від норми ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» передбачає можливість приватизації у порядку передбаченому законодавством житлових приміщень, які на відповідному праві закріплені за закладам вищої освіти і не використовуються в освітньому процесі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 як працівник Національного авіаційного університету, який перебував на квартирному обліку, був забезпечений житлом рішенням уповноважених органів Національного авіаційного університету і в подальшому здійснив його приватизацію відповідно до норм чинного законодавства.
При цьому, суд не погоджується з доводами представника позивача щодо не можливості застосування правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21 у зв`язку із відмінними обставинами набуття у користування державним житлом працівником закладу вищої освіти.
У вказаній постанові Верховний Суд розтлумачив співвідношення ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» та ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» та особливості їх застосування у спірних відносинах, які виникають з приводу приватизації житлових приміщень, які належать державним закладам вищої освіти.
При цьому зміст вказаних норм суттєво не змінився після змін внесених до ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо ефективного управління майном закладів вищої освіти державної і комунальної форми власності» №1557-ІХ від 17 червня 2021 року.
Враховуюче викладене та з урахуванням наведених висновків Верховного Суду, суд вважає, що в процесі набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру були відсутні порушення приписів ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту».
Однією з підстав позову є твердження позивача, що в процесі приватизації житла ОСОБА_3 використав заяву про приватизацію спірної квартири, яку подав до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, на якій були підроблені відбиток печатки ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» та підпис голови правління ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_5. 
Доказом вказаного твердження позивача є покази свідка голови правління ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» ОСОБА_5 , які надані у судовому засіданні, що останній не візував вищезазначену заяву ОСОБА_3 .
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Суд вважає, що доведення факту підроблення відбитку печатки та підпису особи потребує висновків експертів за результатом проведення відповідних експертних досліджень.
Позивачем не надано до матеріалів справи відповідних висновків експерта з дослідження питання належності відбитку печатки та підпису ОСОБА_5 на заяві ОСОБА_3 від 08 листопада 2022 року.
Стороною позивача також не заявлялось клопотання про проведення відповідного експертного дослідження, а саме, судово-почеркознавчої експертизи. 
За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факт підроблення відбитку печатки ОСББ «ДОНЦЯ-2А-ІНІЦІАТИВА» та підпису його керівника на заяві від 08 листопада 2022 року, яка подана ОСОБА_3 до Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської в місті Києві державної адміністрації щодо передачі йому в приватну власність спірної квартири.
З огляду на зазначене, ОСОБА_3 набув право власності на спірну квартиру у спосіб, передбачений чинним законодавством України та в подальшому як власник мав право на її продаж ОСОБА_2 .
За вказаних обставини суд вважає, що ОСОБА_2 правомірно володіє спірною квартирою, а отже відсутні підстави для витребування у відповідача спірної квартири на користь позивача на підставі ст. 387 ЦК України. 
З огляду на наведене, у задоволені позову слід відмовити.
Керуючись статтями 345, 387 ЦК України, статтями 41, 47 Конституції України, ст. 80 Закону України «Про освіту», статтями 1, 70 Закону України «Про вищу освіту», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 158, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» (м. Київ, просп. Любомира Гузара, 1) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Міністерство освіти і науки України (м. Київ, просп. Берестейський, 10) про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року. 

Суддя: