СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/3318/25 
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.
за участю секретаря судового засідання Андерс О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (вх.№273Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3318/25 (повний текст рішення складено та підписано 23.01.2026 суддею Мужичук Ю.Ю. у приміщенні Господарського суду Харківської області) 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський Коксохімічний завод", м. Кам`янське Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", м. Харків 
про визнання недійсними правочинів,-
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Авдіївський Коксохімічний завод" через систему “Електронний суд” звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", в якій просив суд визнати недійсними правочини, укладені за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на суму 9 490 879,41 грн в рамках виконання ТОВ “НВП "Залізничавтоматика" 6 (шостого) етапу робіт по реконструкції електричної централізації ст. Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (AC MПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, визначених Графіком виконання робіт у період з 25.01.2022 по 25.02.2022 за Актом № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідач 06.07.2025 звернувся до Господарського суду Донецької області із заявою від 06.07.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Авдіївський Коксохімічний завод", яка обґрунтована наявністю у нього заборгованості перед відповідачем за укладеним між сторонами договором підряду від 15.09.2021 №707/21У з оплати виконаних за цим Договором робіт вартістю 9 490 879,41 грн в рамках виконання ТОВ “НВП "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" 6 (шостого) етапу робіт по реконструкції електричної централізації ст. Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (AC MПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, визначених Графіком виконання робіт у період з 25.01.2022 по 25.02.2022, на підтвердження чого відповідачем до заяви було додано складені та підписані відповідачем в односторонньому порядку документи, які були відсутні у позивача, а саме: рахунок на оплату від 28.02.2022 №6 на суму 9 490 879,41 грн, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від лютого 2022 року, Акт № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт, Відомість ресурсів до Актів прийняття № 6 за лютий 2022 року , Розрахунок № 1-2 загальновиробничих витрат до акту № 6 від лютого 2022 року, Розрахунок № 5, Розрахунок № 6, які мають штучний (фіктивний) характер, оскільки створені з метою формування у суду хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а саме про наявність кредиторської заборгованості, якої не існує, є такими, що не відображають справжність та економічну вигоду господарських операцій, що в кінцевому рахунку свідчить про нереальність спірних господарських операцій, й відповідно до положень статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання недійсними правочинів, укладених за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на суму 9 490 879,41 грн у межах виконання ТОВ “НВП "Залізничавтоматика" 6 (шостого) етапу робіт за Актом №6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3318/25 у позові відмовлено повністю.
В обґрунтування рішення суд послався на те, що позивач не обґрунтував, яке його суб`єктивне право або охоронюваний законом інтерес підлягає судовому захисту, яким чином воно було порушене, оспорене чи не визнане відповідачем та як воно може бути відновлене шляхом застосування обраного позивачем способу захисту.
При цьому суд виходив з того, що мету звернення з позовом позивач обґрунтовує необхідністю запобігти можливому зловживанню відповідачем правом на судовий захист шляхом заявлення вимог про стягнення вартості робіт за 6-м етапом, визначеним Календарним графіком виконання робіт за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У, які фактично не виконано, враховуючи звернення Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Залізничавтоматика” до Господарського суду Донецької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Авдіївський Коксохімічний завод" (справа №905/692/25) із наданням суду на підтвердження своїх грошових вимог пакета підтвердних документів щодо оформлення пред`явлення результатів зазначених робіт до прийняття замовником, які раніше були відсутні у Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”, а тому позовні вимоги заявлено не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб визнання правочину недійсним із застосуванням реституції, а з метою створення преюдиційних обставин та зібрання доказів щодо фактів відсутності виконання відповідачем робіт за 6 етапом Календарного графіка виконання робіт за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на спростування доказів, що подаються відповідачем та можуть бути ним подані в рамках інших судових проваджень на підтвердження виконання цих робіт, що суперечить завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 ГПК України і свідчить про відсутність порушеного права позивача як самостійної підстави для відмови в позові.
Разом з цим суд зазначив, що з`ясування вказаних обставин є предметом доказування у спорах про стягнення заборгованості за виконані роботи та не може розглядатися як самостійна підстава для судового захисту поза межами такого спору, а звернення Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Залізничавтоматика” до Господарського суду Донецької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (справа №905/692/25), а також подання до суду пакета підтвердних документів, які раніше були відсутні у Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”, так само як і можливість подальших звернень відповідача до суду з позовами про стягнення заборгованості за договором підряду від 15.09.2021№707/21У, у тому числі за 6-м етапом Календарного графіка виконання робіт, чи з іншими процесуальними заявами, самі по собі не є порушенням прав позивача, а становлять реалізацію відповідачем права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.
Позивач - Приватне акціонерне товариство "Авдіївський Коксохімічний завод" подало на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач послався на ненадання судом першої інстанції належної оцінки доводам позивача щодо того, що звернення відповідача до Господарського суду Донецької області із заявою про банкрутство позивача в рамках справи 905/692/25, яка обґрунтована обставинами виконанням робіт за 6 етапом Календарного графіка виконання робіт за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У та невиконання позивачем обов`язку з оплати їх вартості, які є недоведеними, оскільки надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" до заяви на їх підтвердження документи, а саме: рахунок на оплату від 28.02.2022 №6 на суму 9 490 879,41 грн., довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від лютого 2022 р., Акт № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт, Відомість ресурсів до Актів прийняття № 6 за лютий 2022 року, Розрахунок № 1-2 загальновиробничих витрат до акту № 6 від лютого 2022 року, Розрахунок № 5, Розрахунок № 6 складені відповідачем в односторонньому порядку, не надсилались позивачу, не дозволяють визначити види робіт, їх вартість та строки їх виконання, не містять відомостей щодо освоєння авансу, у тому числі в частині 6-го етапу робіт, додані до заяви скріншоти електронного листування не мають доказової сили, оскільки не містять відомостей щодо жодної з обставин виникнення заборгованості саме за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У та підтвердження здійснення листування уповноваженими особами, що у свою чергу зумовлює обгрунтованість звернення з позовом у даній справі про визнання недійсними правочинів, укладених за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на суму 9 490 879,41 грн в рамках виконання робіт за 6 етапом Календарного графіка виконання робіт за Актом №6 від 28.02. 2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.
При цьому позивач зазначив, що за усталеною судовою практикою щодо застосування положень статті 882 Цивільного кодексу України, обставини непідписання замовником направленого йому підрядником підписаного зі свого боку акту приймання –передачі виконаних робіт, за відсутності висловлених у встановлений строк обґрунтованої відмови від їх прийняття, зумовлює обов`язок замовника з оплати зазначених в цьому Акті робіт лише за доведеності факту їх реального виконання. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2026 для розгляду справи №922/3318/25 сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача - Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (вх.№273Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3318/25 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 11.03.2026 о 16:30 годині.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2026, враховуючи неявку сторін, з метою надання можливості учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, особливості конкретних обставин справи розгляд справи було відкладено на 22.04.2026 о 10:30 год. 
В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.
Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч.1, п. 2 ч. 3 статті 202, ч. 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи за його відсутності незалежно від причин неявки.
Також відповідач не скористався передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відсутність якого відповідно до ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (далі по тексту - підрядник) та Приватним акціонерним товариством “Авдіївський коксохімічний завод” (далі по тексту - замовник) було укладено Договір №707/21У (далі по тексту - Договір), згідно п. 1.1 якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати в порядку та на умовах цього договору роботи по реконструкції електричної централізації ст. Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (АС МПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, перелік яких наводиться в локальних кошторисах №№ 02-001-001, 02-02-01, 02-02-02, 02-03-01, 0203-02, 02-04-01, 02-04-02, 02-05-02, 05-01-01, 05-01-02, 05-01-03, 05-01-04, 05-01-06, 0501-07, 05-02-01, 05-02-02, 05-03-01, 05-03-02, 05-03-03, 05-04-01, 05-04-02, 05-04-03, 0504-04 з договірними цінами (Додаток №1 до Договору).
Договір діє до 30.06.2022. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором (п.15.5 договору).
Відповідно до п. 3.1 Договору загальна ціна робіт за цим договором становить 58 400 000,00 грн. (п`ятдесят вісім мільйонів чотириста тисяч гривень 00 коп.) без урахування ПДВ 20%. В тому числі: ціна робіт, що оподатковується ПДВ 20 % - 53 263 996,72 грн; ціна робіт, що не оподатковується ПДВ 20 % - 5 136 003, 28 грн. Крім того, Замовник оплачує ПДВ за ставкою 20%, що діє на момент укладення Договору, в розмірі 10 652 799,34 грн.
Всього вартість робіт за Договором з урахуванням ПДВ становить 69 052 799,34 грн. (шістдесят дев`ять мільйонів п`ятдесят дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень 34 коп.)
Згідно із п. 3.2 Договору ціна робіт визначається кошторисами з розрахунком договірної ціни за обсягами (об`єктам, етапам, видам) робіт, які є невід`ємною частиною Договору.
Договірна ціна, яка є невід`ємною частиною договору, визначається на підставі кошторису відповідно до потреби в трудових, матеріально-технічних ресурсах і поточних цін на них (п. 3.3.Договору).
Ціна робіт може бути змінена Сторонами, виключно шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, яким затверджуються зміни в п. 3.1. цього Договору, а також зміни до Графіку і Договірній ціні, нова редакція Графіка і Договірної ціни або додатковий Графік і Договірна ціна (п.3.5 Договору).
Строки виконання робіт погоджені сторонами у розділі 2 Договору.
Відповідно до п. 2.1 Договору строки виконання робіт за цим Договором, а також їх окремих обсягів (об`єктів, етапів, видів), визначаються графіком виконання робіт (далі - “Графік”), який оформляється у вигляді додатку і є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно п. 4.1. Договору оплата Замовником виконаних Робіт проводиться поетапно (щомісячно). Замовник перераховує Підрядникові авансовий платіж у розмірі 840 000,00 грн (вісімсот сорок тисяч гривень 00 коп) з урахуванням ПДВ 20% впродовж 15 календарних днів від дати виставляння рахунку.
Остаточні розрахунки за виконані Підрядником роботи робляться впродовж 30 (тридцяти) календарних днів від дати виставлення рахунку, на підставі підписаного Замовником акту приймання виконаних підрядних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору) та податкових накладних.
У разі порушення Підрядником термінів надання Замовнику акту приймання виконаних підрядних робіт, передбачених п.7.1.10. Договору, термін оплати таких Робіт становить 60 (шістдесят) календарних днів від дати виставлення рахунку, на підставі підписаного Замовником акту приймання виконаних підрядних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору) та податкових накладних.
Згідно із п. 4.4 Договору замовник має право не приймати неналежним чином оформлені документи від Підрядника. У цьому випадку вся відповідальність за можливе порушення термінів виконання Робіт, несвоєчасну їх оплату та інші негативні наслідки, пов`язані з подальшим порушенням сторонами своїх зобов`язань і обов`язків за договором лягає на Підрядника.
Відповідно до п. 4.5 Договору якщо під час приймання робіт будуть виявлені недоліки, що виникли з вини підрядника (в т.ч. в частині кількості, якості і норми витрат матеріалів), сторонами оформляються дефектний акт. Дефектний акт складається замовником, який вказує перелік недоліків у виконаній роботі і терміни їх усунення. Підрядник зобов`язаний протягом 3 (трьох) днів, моменту отримання дефектного акту підписати його і направити замовнику. Сторони визначили, що не підписання, не направлення або несвоєчасне направлення підрядником дефектного акту прирівнюється до безумовної згоди Підрядника зі змістом дефектного акту, складеним замовником. Замовник не підписує акт приймання виконаних підрядних Робіт (або інші документи, узгоджені сторонами відповідно до п. 2.3 цього Договору), затримує оплату неякісно виконаних робіт підряднику до усунення дефектів, а також має право вимагати повернення раніше сплачених підряднику сум, компенсації вартості використаних підрядником матеріалів замовника, які підрядник зобов`язаний повернути/компенсувати протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання вимоги замовника. Усунення неякісно виконаних робіт проводиться підрядником за свій рахунок, в терміни і на умовах обумовлених сторонами в дефектному акті.
Строк виконання робіт за цим договором починає обчислюватися з моменту фактичного прийняття об`єкта робіт відповідно до п.5.2 Договору. У разі несвоєчасного прийняття об`єкта Робіт строк початку виконання робіт починає обчислюватися з останнього дня строку, визначеного п. 5.2 цього Договору.
Фактичний строк закінчення робіт по окремих об`єктах (обсягами, етапам, видам робіт) визначається датою підписання замовником акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ 2в - Акт приймання виконаних будівельних робіт, форма КБ 3- Довідка про вартість виконаних підрядних робіт, форма КБ 6 - Журнал обліку виконаних робіт; форма №29 звіт про витрати матеріалів у будівництві або інші). При цьому підрядник зобов`язаний передати замовникові комплект виконавчої документації на будівельно-монтажні роботи згідно з переліком, визначеним нормативними документами, що свідчать про відповідність використаних матеріалів, конструкцій, виробів та обладнання встановленими вимогами нормативних документів (в т.ч. сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічного безпеки, в передбачених законодавством випадках) (п. 2.3 Договору).
Згідно із п.5.1 Договору види і зміст робіт за цим договором, а також по окремих обсягами (об`єктам, етапам, видам), визначаються на підставі кошторисів і графіка виконання робіт, які є невід`ємною частиною цього договору.
Якщо в ході виконання робіт підрядник виявить необхідність в проведенні додаткових Робіт, не погоджених раніше сторонами, і в збільшенні загальної вартості робіт за цим договором, підрядник протягом 3 (трьох) днів з моменту виявлення зазначеної, необхідності, направляє замовнику письмове обґрунтування з підписаним зі свого боку проектом додаткової угоди про внесення відповідних змін до цього договору (п.5.4 Договору).
Права та обов`язки сторін погоджені у розділі 7 Договору, зокрема, відповідно до пп. 7.1.1, 7.1.2. 7.1.9 п. 7.1 якого підрядник зобов`язується виконати роботи за цим договором відповідно з графіком, договірними цінами і кошторисами, які є невід`ємною частиною цього договору, а також технічною документацію, ДБН, ДЕСТ (ДСТУ), ТУ, БНіП, ДБН і т.п.; інформувати замовника про хід виконання робіт, а також погоджувати будь-які дії, що, впливають на виробничий процес замовника; надавати замовнику рахунки-фактури, акти приймання виконаних підрядних робіт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту закінчення робіт. Також, згідно із п. 7.2.1 підрядник має право отримувати оплату за виконані роботи в розмірах і в строки, обумовлені в цьому Договорі та додатках до нього.
Замовник, в свою чергу, відповідно до п. 7.3.3 Договору зобов`язаний прийняти роботи, виконані підрядником, провести огляд їх результатів, при виявленні відступів від умов цього договору або інших недоліків - негайно заявити про них підряднику. Згідно із п.п. 7.4.1, 7.4.5 договору замовник має право здійснювати контроль і нагляд за ходом і якістю виконуваних робіт, дотриманням термінів їх виконання, використанням підрядником матеріалів і обладнання замовника, а також станом охорони праці та промислової безпеки, не втручаючись при цьому в оперативно-господарську діяльність підрядника та/або залученого ним субпідрядника. У будь-який час до здачі йому результатів всіх робіт або частини робіт, відмовитися від їх виконання підрядником, шляхом направлення підряднику відповідного повідомлення з переліком робіт, від виконання яких підрядником він відмовляється.
З моменту відправки замовником підряднику повідомлення про відмову від виконання всіх або частини робіт, цей договір втрачає силу в частині, що стосується робіт, зазначених у повідомленні, але зберігає силу в частині що стосується робіт, не зазначених у повідомленні.
Згідно із п. 8.3 Договору приймання виконаних робіт проводиться на території замовника. В окремих випадках, за попередньою домовленістю сторін (в письмовій формі), приймання виконаних робіт можливе на території підрядника або субпідрядника.
Зобов`язання щодо складання актів приймання виконаних підрядних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору), покладається на підрядника (п. 8.4 Договору).
Відповідно до п. 8.5 Договору належним чином оформлені оригінали актів приймання виконаних підрядних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору), передаються Замовнику в семи примірниках, після підписання та скріплення печаткою кожного їх примірника підрядником, із зазначенням в адресній частині реквізитів цього Договору.
Умовами п. 8.6 Договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання актів приймання виконаних підрядних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору) здійснювати огляд результатів виконання робіт підрядником і при відсутності недоліків прийняти їх, підписавши надані підрядником акти приймання виконаних підрядних робіт (або інші документи, узгоджені сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору). Якщо під час приймання результатів виконання робіт будуть виявлені недоліки, Сторони керуються п. 4.5 цього Договору.
Таким чином, умови Договору передбачають поетапне виконання та приймання будівельних робіт, оформлення результатів їх виконання у визначеній договором формі, а також відповідний порядок розрахунків. Зокрема, підрядник зобов`язаний після завершення кожного етапу робіт надати замовнику належним чином оформлені акти приймання виконаних підрядних робіт (або інші документи, погоджені сторонами), а також комплект виконавчої документації. Замовник, у свою чергу, зобов`язаний протягом визначеного строку здійснити огляд результатів, і, за відсутності обґрунтованих зауважень - підписати надані документи.
У разі виявлення недоліків або відступів від умов Договору замовник має право скласти дефектний акт, затримати підписання акта приймання та оплату робіт до усунення виявлених недоліків. Дефектний акт підлягає підписанню підрядником, і відсутність заперечень або прострочення з його боку прирівнюється до мовчазної згоди з його змістом.
Отже, як правомірно зазначив суд першої інстанції, встановлений Договором порядок приймання та оформлення результатів виконаних робіт передбачає, що обов`язок замовника з оплати настає після належного виконання робіт підрядником відповідно до умов Договору та проектно-кошторисної документації, прийняття, оформлення приймання результатів виконання робіт актом приймання-передання або іншим погодженим документом, прийняття результатів робіт замовником за відсутності обґрунтованих зауважень щодо якості, обсягу чи строків виконання.
Договір від 15.09.2021 №707/21У з додатками підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток підприємств без зауважень чи застережень. В якості додатків до договору позивачем надано до матеріалів справи Календарний графік виконання робіт (Додаток №2), який складений та підписаний сторонами.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.03.2024 у справі № 905/1353/23 встановлено, що сторонами складено та підписано акти приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в), а саме: від 24.09.2021 №1 на суму 1 357 389, 62 грн (з ПДВ), від 28.10.2021 № 2 на суму 4 371 037, 64 грн (з ПДВ), від 29.11.2021 № 3 на суму 6 023 124, 47 грн (з ПДВ), від 28.12.2021 №4 на суму 14 861 133, 59 грн (з ПДВ), від 27.01.2022 № 5 на суму 3 123 758, 23 грн (з ПДВ), що разом становить 29 736 443, 55 грн (з ПДВ).Також сторонами складено та підписано довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) на загальну суму 29 736 443, 55 грн (з ПДВ).
Відповідачем частково сплачено вартість виконаних за договором робіт, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: від 31 січня 2022 року №4500006925 на суму 14118076, 91 грн; від 11 лютого 2022 №4500009385 на суму 156187, 91 грн; від 22 вересня 2021 року №4500032277 на суму 840000 грн; від 26 жовтня 2021 року № 4500047505 на суму 517389, 62 грн; від 24 листопада 2021 року №4500052403 на суму 218551,88 грн; від 30 листопада 2021 року №4500053490 на суму 4152485, 76 грн; від 30 грудня 2021 року №4500058395 на суму 301156, 22 грн; від 30 грудня 2021 року №4500058396 на суму 5721968, 25 грн; від 31 січня 2022 року №4500006924 на суму 743056, 68 грн. Судом встановлено наявність заборгованості Замовника перед Підрядником за договором №707/21У від 15.09.2021 в сумі 2 967 570, 32 грн., яку стягнуто судом на користь останнього.
В графі “ 6 етап” сторони погодили строк виконання робіт з 25.01.2022 по 25.02.2022, перелік робіт земляні роботи, монтаж кабелю, які включають постачання та монтаж польового обладнання МПЦ стрілок і сигналів ст. Вуглекоксова, 2. Вартість робіт 6 етапу визначено сторонами в розмірі 9 286 706,35 грн.
ТОВ “НВП "Залізничавтоматика" звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою від 06.07.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ “АКХЗ”, яка обгрунтована заборгованістю з оплати робіт на суму 9 490 879,41 грн в рамках виконання ТОВ “НВП "Залізничавтоматика" 6-го (шостого) етапу робіт по реконструкції електричної централізації ст. Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (AC MПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, визначених Графіком виконання робіт у період з 25.01.2022 по 25.02.2022 за Актом № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в .
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.09.2025 у справі № 905/692/25 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ, у зв`язку з наявністю між сторонами спору про право щодо обсягу, строків, вартості та належності виконаних Кредитором робіт, вирішення якого (спору) можливе у позовному провадженні, оскільки потребує відповідних процесуальних засобів, а саме встановлення обставин, що не можуть бути досліджені в межах підготовчого засідання у процедурі відкриття провадження у справі про банкрутство; ураховуючи також зміст заперечення Боржником заявлених вимог Кредитора.
Вказану ухвалу залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2026.
В ухвалі зазначено про виникнення між сторонами у справі правовідносин на підставі договору підряду від 15.09.2021 №707/21У, а сума заборгованості, існування якої, за думкою заявника, є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство є оплатою за виконану роботу по 6 -му етапу відповідно до додатка “Графік виконання робіт” в розмірі 9 286 706,35 грн. В межах розгляду цієї справи суд встановив, що заявник вже неодноразово звертався до Господарського суду Донецької області з заявами про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ “Авдіївський коксохімічний завод” (справи №905/520/25, №905/586/25), а також з позовом у справі №905/1344/24, у межах яких предметом спору була та сама сума основної заборгованості за договором підряду від 15.09.2021№707/21Уу розмірі 9 490 879,41 грн. Наведені заяви про банкрутство повертались у зв`язку з недоліками або відкликанням, а позов залишено без розгляду.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Предмет позову у даній справі складає матеріально-правова вимога про визнання недійсними правочинів, укладених за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на суму 9 490 879,41 грн в рамках виконання ТОВ “НВП “ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА” 6-го (шостого) етапу робіт по реконструкції електричної централізації ст. Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (AC MПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, визначених Графіком виконання робіт у період з 25.01.2022 по 25.02.2022 за Актом № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в.
Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачені підстави для визнання правочину недійсним, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. 
Згідно з частиною 2 цієї статті недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, проте у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 
Частиною 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
Отже, якщо правочин є оспорюваним, то такий правочин визнається недійсним судом (якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом). Натомість нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом, такий правочин не породжує будь-яких прав та обов`язків. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його вчинення, не потребує окремого судового рішення про визнання його недійсним. Суд констатує нікчемність правочину у межах розгляду конкретної справи та застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Частинами 1 і 2 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).
Частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено, зокрема, те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, якими передбачено, зокрема, право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. 
Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення, і в залежності від цього у який ефективний спосіб порушене право може бути захищено. 
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Перелік способів здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, які мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.
Частиною 2 статті 4 Господарського процесуальнго кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду
Згідно із частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
За змістом положень статті 4 та пункту 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з позовом позивач самостійно визначає зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права та інтереси інших осіб та державні чи суспільні інтереси.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду, особа (позивач) наводить у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес, ким воно порушено та спосіб його захисту. 
Позовом у процесуальному сенсі є звернення особи до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Так, під предметом позову розуміється матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів, а підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
При цьому порушення права являє собою протиправну дію (бездіяльність) особи, яка має наслідком припинення в особи її права або створення перешкод у процесі його здійснення як повністю, так і частково. Порушенням права вважається такий стан суб` єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника,внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17 та від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що "недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим".
Наявність повноти судового захисту залежить від дій суду, який відповідно до частини 1 ст. 2 ГПК України повинен справедливо, неупереджено та своєчасно вирішити спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, ураховуючи частину третю цієї ж статті.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом наведених норм, спосіб захисту цивільного права чи інтересу –це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.Тобто це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути ефективними, тобто приводити до реального поновлення порушеного права(забезпечення припинення його невизнання чи оспорювання) або припиняти неможливість задоволення інтересу, а у випадку неможливості вказаного –забезпечити отримання відповідного відшкодування. 
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (оспорювання, невизнання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку із цим , або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкамЗ цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Отже, коли особа звернулася до суду за захистом порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).
Крім того, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
Отже, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
Суди повинні встановити, настання яких дійсних правових наслідків прагне досягнути позивач шляхом подання позову і чи за встановлених обставин обраний позивачем спосіб захисту призведе до поновлення його прав та інтересів.
Перелік способів захисту, зазначений в частині 2 ст. 16 Цивільного кодексу України не є вичерпним, та суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 ст. 16 Цивільного кодексу України)
Зазначена правова позиція щодо суті способів захисту узгоджується з правовою позицією Верховного Суду , викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16,постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 910/23488/17 та від 12.12.2019 у справі № 910/1997/18, від 27.02.2020 у справі № 5013/458/11, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо того, що позивачем не обґрунтувано, яке його суб`єктивне право або охоронюваний законом інтерес підлягає судовому захисту, яким чином воно було порушене, оспорене чи не визнане відповідачем та як воно може бути відновлене шляхом застосування обраного позивачем способу захисту.
Як зазначено вище, в обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідач 06.07.2025 звернувся до Господарського суду Донецької області із заявою від 06.07.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Авдіївський Коксохімічний завод",яка обґрунтована наявністю у нього заборгованості перед відповідачем за укладеним між сторонами договором підряду від 15.09.2021 №707/21У з оплати виконаних за цим Договором робіт вартістю 9 490 879,41 грн в рамках виконання ТОВ “НВП "Залізничавтоматика" 6 (шостого) етапу робіт по реконструкції електричної централізації ст.Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (AC MПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, визначених Графіком виконання робіт у період з 25.01.2022 по 25.02.2022, на підтвердження чого відповідачем до заяви було додано складені та підписані відповідачем в односторонньому порядку документи, які були відсутні у позивача, а саме: рахунок на оплату від 28.02.2022 №6 на суму 9 490 879,41 грн, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від лютого 2022 р., Акт № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт, Відомість ресурсів до Актів прийняття № 6 за лютого 2022 , Розрахунок № 1-2 загальновиробничих витрат до акту № 6 від лютого 2022, Розрахунок № 5, Розрахунок № 6, які мають штучний (фіктивний) характер, оскільки створені з метою формування у суду хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а саме про наявність кредиторської заборгованості, якої не існує,  є такими, що не відображають справжність та економічну вигоду господарських операцій, що в кінцевому рахунку свідчить про нереальність спірних господарських операцій, що відповідно до положень статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання недійсними правочинів, укладених за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на суму 9 490 879,41 грн у межах виконання ТОВ “НВП "Залізничавтоматика"" 6 (шостого) етапу робіт за Актом №6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в. 
За змістом викладених в позовній заяві підстав позову та як підтвердив представник позивача в судовому засіданні, метою подання позову у даній справі є встановлення відсутності у відповідача права вимоги на оплату робіт за 6-м етапом робіт по реконструкції електричної централізації ст. Вуглекоксова - 2 з заміною існуючої релейної централізації на автоматизовану систему мікропроцесорної централізації (AC MПЦ) та доопрацюванню проекту по реконструкції електричної централізації, визначених Графіком виконання робіт за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У у період з 25.01.2022 по 25.02.2022, які відображені в Акті № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2, що викликано ініціюванням відповідачем судових процесів з пред`явлення відповідних грошових вимог із поданням до судів в їх обґрунтування пакету документів з оформлення пред`явлення результатів робіт до прийняття замовником, за відсутності як факту їх пред`влення замовнику - позивачу до прийняття у встановленому законом та договором порядку, так і факту їх реального виконання.
Як правомірно зазначив суд першої інстанції, з наведеного вбачається, що позовні вимоги заявлено не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб визнання правочину недійсним із застосуванням реституції, а з метою створення преюдиційних обставин та зібрання доказів щодо фактів відсутності виконання відповідачем робіт за 6 етапом Календарного графіка виконання робіт за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У на спростування доказів, що подаються відповідачем та можуть бути ним подані в рамках інших судових проваджень на підтвердження виконання цих робіт, що суперечить завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 ГПК України і свідчить про відсутність порушеного права позивача як самостійної підстави для відмови в позові.
Об`єднана палата Верховного Суду у Постанові від 23.05.2023 у справі № 905/77/21 зазначила, що визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині статті 2 ГПК України (частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Аналогічні висновки сформульовано в пунктах 5.5- 5.8, 5.12, 5.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19.
Разом з цим колегія суддів зазначає наступне.
За змістом визначення договору підряду, яке міститься у статті 837 Цивільного кодексу України, юридичний зміст підрядного правовідношення складають взаємні права та обов`язки сторін, частина з яких є ключовими, оскільки втілюють сутність договору підряду, а тому є конститутивними, а саме, такими обов`язками для підрядника є виконання певної визначеної завданням замовника роботи та передання її результату замовнику, а для замовника-прийняття виконаної роботи та її оплата.
Статтею 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.
При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
Статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Статтею 882 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.
Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.
Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника.
Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування.
Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.
Відповідно до ч. 1 статті 854 Цивільного кодексу України,якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний оплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або ,за згодою замовника, - достроково.
Отже, відповідно до правового регулювання правовідносин у сфері будівельного підряду, завершальною правоприпиняючою стадією цих відносин є приймання-передача виконаних робіт, яка як юридичний скад включає в себе взаємопов`язані дії як підрядника так і замовника, і при цьому прийняття робіт замовником, спрямоване на перевірку якості та повноти виконаних робіт, з необхідністю передбачає пред`явлення їх підрядником, а тому визначені договором та законом дії підрядника з пред`явлення результату виконаних робіт мають передувати вчиненню замовником визначених договором та законом дій з їх прийняття.
Відповідно до сталої правової позиції Верховного Суду, сам по собі факт підписанння акту передачі-приймання виконаних робіт лише з боку підрядника, надсилання його замовнику при ухиленні останього від його підписання та невисловленні у встановлений строк зауважень щодо якості та обсягу зазначених в актах робіт, не є визначальним для висновку про невиконання замовником обов`язку з оплати належним чином виконаних робіт, оскільки передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе лише за наявності доказів реального виконання зазначених в акті робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені явні недоліки) негайно або у строк, визначений договором, а тому здійснення відповідачем дій з оформлення пакету документів щодо пред`явлення замовнику до прийняття результатів робіт за 6-м етапом, у тому числі акту № 6 від 28.02.2022 приймання виконаних будівельних робіт, на які позивач посилається як на вчинення відповідачем правочинів, навіть за обставин надсилання цих документів у встановленому порядку позивачу і їх непідписання останнім, за відсутності висловлених у встановлений строк обґрунтованих заперечень, не позбавляє позивача права доводити в рамках спорів щодо стягнення вартості зазначених робіт відсутність факту їх реального виконання, яке поряд з пред`явленням підрядником їх результатів до прийняття замовником є обов`язковою умовою для їх оплати, що також підтверджує відсутність порушеного, невизнаного чи оспорюваного права внаслідок вчинення відповідачем дій, які позивач визначив оспорюваними правочинами.
Відповідна правова позиція щодо правових наслідків непідписання замовником наданого йому підрядником акту виконаних робіт, за відсутності своєчасно висловлених заперечень неодноразово викладалась в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема:від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18, від 12.06.2019 у справі №910/6002/18, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 17.08.2021 у справі № 910/16308/20, від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21. 
Разом з цим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, подання відповідачем до суду разом із заявою про банкрутство позивача пакета підтвердних документів, які раніше були відсутні у Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”, так само як і можливість подальших звернень відповідача до суду з позовами про стягнення заборгованості за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У, у тому числі за 6-м етапом Календарного графіка виконання робіт, чи з іншими процесуальними заявами, самі по собі не є порушенням прав позивача, а становлять реалізацію відповідачем права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України. 
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі № 582/18/21 .
Завданням цивільного (господарського) судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17.
Разом з цим колегія суддів зазначає, що позивач в позовній заяві, пославшись на положення статті 203 Цивільного кодексу України, яка визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та недотримання яких відповідно до ч.1 статті 215 цього Кодексу є підставою недійсності правочину, не навів, недотримання якої з вказаних вимог він визначив підставою недійсності оспорюваних ним правочинів.
Натомість відповідно до п. 3 ч. 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд сам вирішує, яку правову норму належить застосовувати до спірних правовідносин та відповідно до статті 236 цього Кодексу, вимога щодо законності рішення передбачає його ухвалення відповідно до норм матеріального і процесуального права.
Тому правові підстави позову не входять в межі позову, й відповідно суд при ухваленні рішення зобов`язаний самостійно надати кваліфікацію спірним правовідносинам та не є обмеженим в застосуванні до цих відносин правовими нормами, на які послався позивач в позовній заяві. 
Разом з цим, наведені в підставах позову обставини, якими позивач обґрунтовує необхідність визнання оспорюваних ним правочинів недійсними не підпадають під визначені законом підстави недійсності правочинів, оскільки зводяться до обставин відсутності фактичного виконання відповідачем –підрядником робіт за договором від 15.09.2021 №707/21У, у той час як за змістом частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України наявність підстав для визнання правочину недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення, а тому недійсність правочину має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі правочину. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного правочину, не є підставою для його визнання недійсним (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2020 у справі № 177/1942/16-ц та від 17.06.2021 у справі № 761/12692/17. 
Крім цього колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що мета подання позову у даній справі зводиться до усунення правової невизначеності у відносинах позивача з відповідачем за договором підряду від 15.09.2021 №707/21У у спосіб визнання недійсними правочинів щодо пред`явлення відповідачем як підрядником до прийняття замовнику результатів робіт за 6-м етапом робіт в рамках цього Договору
Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду інтерес позивача у правовій визначеності може захищатися, зокрема, позовом про визнання права або позовом про визнання відсутності права.
Так, у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (пункти 58, 59) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що приписами, зокрема, статті 16 ЦК України, не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідносин, може відбуватися шляхом розірвання договору. На підставі наведеного Велика Палата Верховного Суду вказала, що позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав. Водночас згідно з абзацом другим частини другої статті 20 ГПК України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.
Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права, що визначений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України, означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Така правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56).
У пункті 57 постанови від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:
кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;
особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такого судового розгляду кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).
Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібний висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155).
Зазначена правова позиція щодо способу захисту у правовій невизначеності викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2025 у справі № 910/12525/20 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження, а оскаржуване рішення ухвалене при дотриманні норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення –без змін.
З огляду на залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати скаржника зі сплати судового збору за її подання відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за останнім.
Керуючись ст.ст. 129, 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3318/25 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 01.05.2026.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя В.В. Лакіза