ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/476/24	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Желік М.Б.
судді Галушко Н.А.
Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. від 04.02.2026 (вх. №01-05/337/26 від 05.02.2026)
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 (повну ухвалу складено 26.01.2026; суддя Хома С.О.)
у справі: №921/476/24
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т. СМАРТ ТРЕЙДИНГ», 04053, м. Київ, Бехтерівський провулок, 4Б, офіс 31, код ЄДРПОУ 38960764
до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД», 47734, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Настасів, вул.Плебанівка, будинок 712/9, код ЄДРПОУ 41037833
про: відкриття провадження у справі про банкрутство (в порядку Книги третьої Кодексу України з процедур банкрутства)

за участю представників:
від скаржника: адвокат Марчук Г.В. (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів)
від боржника: адвокат Петровський Ю.І.
інші учасники: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 відмовлено в задоволенні письмового клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів; відмовлено в задоволенні письмового клопотання ТзОВ «ТІЕРРА» про витребування доказів у ТзОВ «БМБУД»; відхиллено кредиторські грошові вимоги ТзОВ «ТІЕРРА» відносно боржника ТзОВ «БМБУД» у розмірі 16 958 480,27 грн.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, кредитор звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву ТзОВ «ТІЕРРА» з грошовими вимогами до ТзОВ «БМБУД» та визнати грошові вимоги на загальну суму 16 963 325,07 грн в такій черговості: 4 844,80 грн. як вимоги, які включаються у першу чергу реєстру вимог кредиторів (судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника); 16 958 480,27, як вимоги, які включаються у четверту чергу реєстру вимог кредиторів (заборгованість з оплати поставленого товару та наданих послуг перевезення).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 27.03.2026, призначено розгляд справи на 01.04.2026.
25.03.2026 боржник подав відзив (вх.№01-04/2495/26) на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
30.03.2026 апелянт подав відповідь на відзив (вх.№ 01-04/2629/26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 розгляд справи відкладено на 29.04.2026.
21.04.2026 розпорядник майна боржника подав відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 29.04.2026 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення про визнання грошових вимог кредитора до боржника.
Представник боржника проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/476/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» (47734, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Настасів, вул.Плебанівка, будинок 712/9, код ЄДРПОУ 41037833) на стадії процедури розпорядження майном боржника.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2024 відкрито провадження у справі №921/476/24 про банкрутство ТзОВ «БМБУД», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Різника О.Ю.
На офіційному вебпорталі судової влади України 10.10.2024 опубліковано повідомлення №74270 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «БМБУД», із встановленням строку подання заяв кредиторів з вимогами до боржника до 08.11.2024 (включно).
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.07.2025, постановленою за результатами попереднього судового засідання, визнано вимоги кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів боржника, визначено черговість задоволення вимог цих кредиторів. призначено підсумкове засідання у справі.

22.12.2025 ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора Демчана О.І. звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою про визнання грошових вимог кредитора до боржника на загальну суму 16 963 325,07 грн, в тому числі 4 844,80 грн – вимоги першої черги реєстру вимог кредиторів (судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника), 16 958 480,27 грн – вимоги четвертої черги реєстру вимог кредиторів (заборгованість по оплаті поставленого товару та наданих послуг перевезення).
Заява про визнання грошових вимог до боржника обґрунтована такими підставами:
- постановою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2024 у справі №921/110/23 ТзОВ «Тіерра» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.;
- в ході здійснення ліквідаційної процедури ТзОВ «Тіерра» ліквідатор встановив, що між ТзОВ «Тіерра» та ТзОВ «БМБУД» було укладено низку договорів, зокрема, договори поставки №06/01 від 01.06.2020, №31/08/21 від 31.08.2021, договір перевезення б/н від 16.03.2020 тощо;
- факт укладення договорів підтверджується призначеннями платежів у виписках з банківських рахунків банкрута, а саме: «оплата згідно дог.№06/01 від 01.06.2020», «оплата за матеріали згідно дог.№ 31/08/21 від 31.08.2021» та «оплата за перевезення згідно дог.№ 16/03/20 від 16.03.2020»;
- з відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних виявлено, що за період з 01.06.2020 до 22.06.2022 було зареєстровано податкові накладні, продавцем за якими значиться ТзОВ «ТІЕРРА», а покупцем ТзОВ «БМБУД», згідно із якими за вказаний період ТзОВ «ТІЕРРА» здійснено поставку товарів (будівельні матеріали, дорожні знаки тощо) та надано послуги (перевезення, доставка) на загальну суму 321 826 217,47 грн, водночас, за результатами дослідження виписок по всіх рахунках ТзОВ «ТІЕРРА», відкритих у період з 01.06.2020 до 22.06.2022 (у АТ КБ «Приватбанк», АТ «РВС Банк» та АТ «КОМІНБАНК»), ТзОВ «БМБУД» перераховано на користь ТзОВ «ТІЕРРА» всього 304 867 737,20 грн, отже, у повному обсязі не виконало своїх зобов`язань та не оплатило поставлених товарів за різними договорами поставки та наданих за різними договорами перевезення послуг на загальну суму 16 958 480,27 грн;
- заборгованість виникла до відкриття провадження у справі №921/476/24, у зв`язку із чим заявлені вимоги є конкурсними.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.12.2025 заяву ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора Демчана О.І. прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 19.01.2026; зобов`язано заявника у 5-денний строк з дня отримання даної ухвали подати до суду: - копії договорів поставки №06/01 від 01.06.2020, №31/08/21 від 31.08.2021, договору перевезення №б/н від16.03.2020 на які заявник посилається у заяві; - копії видаткових накладних та актів надання послуг; - копії податкових накладних; - обґрунтований розрахунок заборгованості окремо по кожному договору, із зазначенням номеру видаткової накладної/акту надання послуг, дати, суми, строку оплати, суми оплати, документ (номер, дата) підтверджуючий оплату, сума боргу на певну дату, сума заборгованості наростаючим підсумком та зазначенням яка заборгованість залишилась не оплаченою по кожному договору окремо та по яких конкретно саме видаткових накладних (номер, дата, сума).

05.01.2026 ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора Демчана О.І. на виконання вимог ухвали суду від 29.12.2025 подав суду клопотання №02-115/538 від 02.01.2026 (вх.№41 від 05.01.2026), в якому просив суд:
- долучити до матеріалів справи №921/476/24 копії податкових накладних щодо здійснення господарських операцій між ТзОВ «БМБУД» та ТзОВ «ТІЕРРА»;
- у випадку, якщо суд дійде висновку про пропуск строку, поновити ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. строк на подання клопотання про витребування доказів у ТзОВ «БМБУД»;
- витребувати у ТзОВ «БМБУД» копії наступних документів: договору перевезення №16/03/20 від 16.03.2020; актів наданих послуг до договору перевезення №16/03/20 від 16.03.2020; договору поставки №17/05/2021/1(К) від 17.05.2021; видаткових накладних до договору поставки №17/05/2021/1(К) від 17.05.2021; договору поставки №17/05/2021/2(К) від 17.05.2021; видаткових накладних до договору поставки №17/05/2021/2(К) від 17.05.2021; договору поставки №09/07/2021/1(К) від 09.07.2021; видаткових накладних до договору поставки №09/07/2021/1(К) від 09.07.2021; договору поставки №20-11 від 20.11.2020; видаткових накладних до договору поставки №20-11 від 20.11.2020; договору поставки №31/08/21 від 31.08.2020; видаткових накладних до договору поставки №31/08/21 від 31.08.2020; договору поставки №01/11 від 01.11.2021; видаткових накладних до договору поставки №01/11 від 01.11.2021; договору поставки №01/11-1 від 01.11.2021; видаткових накладних до договору поставки №01/11-1 від 01.11.2021; договору поставки №06/01 від 01.06.2020; видаткових накладних до договору поставки №06/01 від 01.06.2020.

14.01.2026 боржник подав заперечення щодо клопотань заявника кредиторських вимог про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів та про витребування доказів від ТзОВ «БМБУД» у зв`язку з тим, що подання договорів та первинних документів під них є прямим обов`язком кредитора, а витребування доказів від боржника означатиме перекладання обов`язку доказування обґрунтованості грошових вимог на боржника.

15.01.2026 розпорядник майна Різник О.Ю. подав суду повідомлення про розгляд кредиторських вимог, в якому зазначив, що вимоги ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора Демчана О.І. є обґрунтованими та мають бути включені у заявленій сумі до реєстру вимог кредиторів у такій черговості: 16 958 480,27 грн. – вимоги четвертої черги реєстру вимог кредиторів (без права вирішального голосу); 4 844,80 грн. – вимоги першої черги реєстру вимог кредиторів.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у задоволенні клопотань про витребування доказів та поновлення строку на подання такого клопотання, а також про відхилення заявлених грошових вимог до боржника, керувався такими висновками:
- подання заявником (кредитором) клопотання про витребування доказів та про поновлення строку на подання такого клопотання не передбачено під час розгляду заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог до боржника;
- грошові вимоги до боржника в розмірі 16958480,27 грн не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, до заяви про грошові вимоги кредитора до боржника не долучено цивільно-правові договори та первинні документи до них, які підтверджують підставу виникнення та суму грошових вимог кредитора.

Узагальнені доводи апелянта (заявника кредиторських вимог), заперечення боржника та позиція розпорядника майна боржника.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув по суті клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів, адже в оскаржуваній ухвалі відсутній висновок суду, щодо наявності підстав для відмови у поновленні строку на подання клопотання про витребування доказів. При цьому, суд не навів нормативного обґрунтування щодо наявності підстав для відмови у поновленні строку та не надав оцінку доводам учасника справи щодо об`єктивної неможливості надати витребувані докази та аргументи щодо необхідності їх витребувати. Відтак суд першої інстанції відхилив грошові вимоги кредитора, не з`ясувавши обставини, на які кредитор посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням відповідної оцінки.
Зокрема, апелянт покликається на такі доводи:
- відмова суду у поновленні строку обґрунтована тим, що подання заявником (кредитором) клопотання про витребування доказів та про поновлення строку на подання такого клопотання не передбачено при розгляді заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог до боржника, проте в порушення положень ст. 119 ГПК України суд не оцінив аргументи, наведені в обґрунтуванні заяви (клопотання) про поновлення строку, а тому, дійшов до необґрунтованого та незаконного висновку про відмову у задоволенні клопотання кредитора;
- відмова суду у витребуванні доказів обґрунтована тим, що подання заявником (кредитором) клопотання про витребування доказів не передбачено при розгляді заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог до боржника, проте суд, в порушення положень ч.2 ст.81 ГПК України не вказав які ж обставини витребовувані докази не підтверджують, не надав оцінки вжитих арбітражним керуючим заходів задля самостійного отримання доказів, не оцінив аргументи, що наведені в обґрунтування клопотання про витребування доказів та надані докази;
- позиція суду, що при розгляді заяви з грошовими вимогами кредитора до боржника не передбачено подання заявником (кредитором) клопотання про витребування доказів не ґрунтується на положенням ГПК України та КУзПБ та є довільним тлумаченням приписів законодавства;
- факт реєстрації в ЄРПН податкових накладних щодо поставки товарів/надання послуг, та відсутність згідно виписок по рахунках повної оплати за такі товари/послуги сам по собі є належним доказом наявності заборгованості боржника перед кредитором;
- Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №910/23097/17 дійшла до висновку, що податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (підрядником) на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків;
- Верховний Суд у постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 дійшов до висновку, що реєстрація боржником податкових накладних та, при цьому, заперечення щодо поставки товару/отримання послуг є недобросовісними та нерозумними діями, податкова накладна, виписана однією стороною та зареєстрована в ЄРПН, може бути доказом існування відповідної заборгованості;
- факт укладення між ТзОВ «БМБУД» та ТзОВ «ТІЕРРА» низки договорів, на підставі яких утворилась заборгованість, підтверджується вчиненням боржником юридично значущих дій – часткової оплати наданих послуг за такими договорами, що підтверджується виписками по рахунках ТзОВ «ТІЕРРА», наявними в матеріалах справи;
- ліквідатор врахував наявність коригувань до податкових накладних (які неодноразово реєструвались під час здійснення операцій між ТзОВ «ТІЕРРА» та ТзОВ «БМБУД»), будь-які відомості щодо інших, не врахованих ліквідатором, коригувань в частині наданих суду податкових накладних, чи їх скасування, в ЄРПН відсутні;
- ТзОВ «БМБУД» як особа, якій очевидно відомо про всі обставини відповідних господарських операцій, та яка має відповідні документи, не надала до суду таких, як і доказів, які спростовували б наявність у ТзОВ «ТІЕРРА» грошових вимог на суму 16 958 480,27 грн.;
- суд першої інстанції, зобов`язавши ТзОВ «ТІЕРРА» надати копії правочинів, за якими виникла заборгованість ТзОВ «БМБУД», а також інших документів щодо такої заборгованості, не надав ТзОВ «ТІЕРРА» можливості вжити всіх можливих заходів для надання таких документів, а згодом відмовивши в задоволенні клопотання ТзОВ «ТІЕРРА» про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та про витребування доказів у ТзОВ «БМБУД», фактично позбавив можливості кредитора надати докази наявності відповідних грошових вимог, та на підставі відсутності таких доказів прийняв рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог;
- суд першої інстанції, в порушення положень КУзПБ та ГПК України, не надав оцінку наданим кредитором доказів, пославшись виключно на їх недостатність, використав формальний підхід при розгляді заяви з кредиторськими вимогами, порушив принцип змагальності сторін, унеможлививши отримання кредитором доказів шляхом їх витребування у боржника, при тому, що боржник не вказав на відсутність або не існування таких доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник наводить такі аргументи на спростування доводів апелянта:
- апелянт не враховує, що на ньому, як на заявнику-кредитору лежить обов`язок, разом із заявою про визнання грошових вимог, надати суду первинні документи (угоди, накладні, рахунки, акти виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість ТзОВ «БМБУД» перед ТзОВ «ТІЕРРА» (або рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору);
- у постановах Верховного Суду від 13.06.2024 у справі №910/18166/20 та від 17.08.2023 у справі №911/1856/21 викладено правові висновки, відповідно до яких обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог;
- всупереч вимогам ч. 4 ст. 80 ГПК України, у заяві про визнання грошових вимог від 22.12.2025 кредитор не повідомив суду про обставини неможливості самостійно подати докази та про причини, з яких докази не можуть бути подані у визначений ч. 2 ст. 80 ГПК України строк (разом із заявою про визнання грошових вимог), а також не повідомив про докази, які підтверджують, що заявник здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів;
- ТзОВ «ТІЕРРА» разом із заявою про визнання грошових вимог, не подало клопотання про витребування доказів, всупереч положень ч. 1 ст. 81 ГПК України, а лише 02.01.2026;
- посилання на те, що про необхідність витребування доказів, заявнику стало відомо з ухвали суду, свідчить виключно про неналежну підготовку заяви та є спробою заявника усунути наслідки власної процесуальної недбалості, оскільки інших причин пропуску строку на подання клопотання про витребування доказів заявник не зазначив та не просив визнати причини пропуску строку поважними;
- у тексті клопотання про витребування доказів заявник взагалі не обґрунтовує поважність причин пропуску строку на подання такого клопотання, а лише обґрунтовує неможливість самостійного подання доказів суду;
- сама лише констатація факту непередачі документів директором ТзОВ «ТІЕРРА» не є доказом вжиття активних заходів для отримання доказів та не свідчить, що заявник здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на їх отримання;
- подане клопотання про витребування доказів прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 81 ГПК України, оскільки заявник не зазначив, яких саме заходів вжив кредитор для самостійного отримання цих доказів у ТзОВ «БМБУД», не надав суду жодних доказів вжиття таких заходів або доказів, що підтверджують неможливість їх самостійного отримання та не обґрунтував причин, які об`єктивно заважали отримати цю інформацію;
- згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 04.06.2020 у справі №904/4312/19 та від 23.09.2021 у справі №910/16654/20) поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій; пасивна процесуальна поведінка особи, яка не вжила всіх залежних від неї заходів для отримання доказів, не може бути підставою для поновлення строку;
- арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності та має достатній інструментарій (ст. 12 КУзПБ) для збору доказів;
- ліквідатор ТзОВ «ТІЕРРА» не довів вжиття жодних активних дій щодо отримання документів, зокрема, не надав доказів направлення письмових запитів до боржника ТзОВ «БМБУД»; не надав доказів звернення до колишнього директора з вимогою про надання конкретних документів; не надав доказів звернення до контролюючих органів;
- сам по собі факт відсутності документів у кредитора не є підставою для їх витребування судом, оскільки це свідчить не про об`єктивну неможливість їх подання, а про недоведеність заявлених вимог;
- кредитор, маючи намір витребувати від самого боржника докази щодо кредиторських вимог до самого такого боржника, фактично відступає від принципу підвищеного стандарту доказування, перекладаючи свій обов`язок подання належних доказів – щодо «вини» боржника перед кредитором – на самого боржника; КУзПБ на боржника не покладається обов`язок здобуття проти себе доказів для надання кредитору права вимоги відносно себе;
- процедура розгляду кредиторських вимог, визначена ст.ст.45-47 КУзПБ, покладає на заявника безумовний обов`язок додати всі підтверджуючі документи безпосередньо до заяви про визнання грошових вимог, подання клопотання про витребування доказів на цій стадії свідчить про необґрунтованість вимог на момент їх пред`явлення, що суперечить принципу диспозитивності та положенням КУзПБ щодо документального підтвердження заборгованості саме кредитором;
- виписка з банку підтверджує лише факт руху коштів (або його відсутність), але не розкриває змісту господарської операції, її умов та зобов`язань сторін;
- податкова накладна є документом податкового обліку і, згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанова від 03.02.2021 у справі № 910/1802/20), не є безперечним доказом наявності господарської операції за відсутності видаткових накладних, актів приймання-передачі або договорів;
- заявник долучив до заяви про визнання грошових вимог податкові накладні, однак не долучив квитанції, які засвідчують факт і час отримання їх Державною податковою службою України;
- долучені до заяви про визнання грошових вимог відомості з ЄРПН, не дають можливість ідентифікувати їх достовірність, адже не вказано джерела формування таких відомостей (дані бази даних), а також відсутні відповідні реквізити, зокрема підпис посадової особи та печатка заявника;
- ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.12.2025 суд першої інстанції фактично надав заявнику можливість «усунути недоліки» та надати копії договорів поставки, перевезення, видаткових накладних та обґрунтований розрахунок у розрізі договорів, однак, ТзОВ «ТІЕРРА» цей обов`язок проігнорувало;
- кредиторські вимоги повинні бути належним чином обґрунтовані на момент подання заяви про визнання грошових вимог, а не формуватися в подальшому шляхом витребування доказів;
- заявлена сума 16 958 480,27 грн є абстрактною цифрою, оскільки заявником не надано детального розрахунку: за якими саме договорами та накладними виник борг, у які строки він мав бути погашений та чи не настав строк позовної давності по окремих операціях, суд першої інстанції позбавлений можливості перевірити реальність цієї дебіторської заборгованості, а визнання вимог лише на підставі «податкових накладних» порушило б права інших законних кредиторів у справі про банкрутство;
- суд першої інстанції діяв у межах закону та без надмірного формалізму, оскільки фактично надав можливість ТзОВ «ТІЕРРА» усунути недоліки заяви про визнання грошових вимог, чим забезпечив реалізацію процесуальних прав заявника, однак заявник цією можливістю не скористався.

Розпорядник майна у відзиві на апеляційну скаргу повідомив, що підтримує доводи, викладені у повідомленні про результати розгляду кредиторських вимог, та просить їх врахувати її під час вирішення спору.

Апелянт також подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що норми Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливості подання під час апеляційного перегляду справи такої заяви по суті спору як відповідь на відзив, натомість відповідно до змісту ст.258 ГПК України усі доводи апелянта мають бути викладені в апеляційній скарзі або доповненні до неї, поданому в порядку ст.266 ГПК України.
Водночас, враховуючи встановлене у ст.42 ГПК України право сторони подавати письмові пояснення, колегія суддів вважає за можливе врахувати викладені у відповіді на відзив пояснення апелянта, які не містять нових доводів, а лише детальніше розкривають зміст апеляційної скарги.
Так, апелянт зазначає:
- ліквідатор ТзОВ «ТІЕРРА» належним чином, із наданням відповідних доказів, обґрунтував неможливість подання витребуваних доказів, спричинену обставинами, які від заявника не залежать (протиправна поведінка посадових осіб ТзОВ «ТІЕРРА»), натомість ТзОВ «БМБУД» як особа, яка очевидно має докази, які суд визначив як важливі для встановлення обставин справи, вжило всіх можливих заходів для ухилення від подання таких доказів, а суд першої інстанції порушив норми процесуального права та попри наявність обґрунтованого клопотання ТзОВ «ТІЕРРА» та визначення самим судом в ухвалі від 29.12.2025 доказів, дослідження яких є важливим для вирішення справи, не вжив вичерпних заходів для забезпечення можливості такі докази отримати та дослідити;
- викладені у відзиві аргументи щодо, нібито, пасивної процесуальної поведінки ТзОВ «ТІЕРРА» є безпідставними, оскільки ліквідатор долучив до матеріалів справи докази вчинення дій для отримання документів ТзОВ «ТІЕРРА», зокрема матеріали щодо примусового виконання ухвали про зобов`язання колишнього керівника передати документи ліквідатору, а також матеріали кримінального провадження за фактом невиконання керівником цієї ухвали;
- подання клопотання про витребування документів було спрямоване на забезпечення можливості отримання та дослідження судом документів, які самим же судом визначено такими, що є важливими для прийняття рішення за результатами розгляду заяви, при цьому, будь-які законодавчі обмеження щодо витребування документів під час розгляду заяв із кредиторськими вимогами до боржника відсутні, на відповідні правовідносини у повному обсязі поширюються норми ГПК України, чого судом першої інстанції не враховано;
- ліквідатор до заяви долучив відомості щодо зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, а також отримані засобами системи «Електронний кабінет платника податків» копії податкових накладних про поставку ТзОВ «ТІЕРРА» на користь ТзОВ «БМБУД» товарів та послуг згідно переліку, який долучався до заяви ТзОВ «ТІЕРРА» із кредиторськими вимогами, пошук відповідних накладних здійснювався виключно серед зареєстрованих податкових накладних, що відображено в стовпці «Статус ПН/РК», відповідно викладені у відзиві доводи є безпідставними; квитанції до вказаних податкових накладних до матеріалів справи не подавались у зв`язку із значним обсягом таких документів, та можуть бути надані на вимогу суду; сам факт реєстрації відповідних податкових накладних боржник в ЄРПН не заперечує;
- із долучених до матеріалів справи виписок по рахунках боржника вбачається, що ТзОВ «БМБУД» систематично здійснювалась оплата товарів, поставлених ТзОВ «ТІЕРРА» на користь боржника, що свідчить про вчинення останнім юридично значущих дій для виконання відповідних договорів поставки, що, в свою чергу, доводить факт здійснення між ТзОВ «ТІЕРРА» та ТзОВ «БМБУД» перелічених у заяві з кредиторськими вимогами господарських операцій;
- саме внаслідок безпідставної відмови у витребуванні у ТзОВ «БМБУД» копій документів щодо правовідносин, які стались між ТзОВ «ТІЕРРА» та ТзОВ «БМБУД», у ліквідатора відсутня була об`єктивна можливість надати деталізований розрахунок боргу в розрізі кожного окремого договору;
- шляхом співставлення вартості поставлених на користь ТзОВ «БМБУД» товарів та наданих послуг перевезення, та суми коштів, сплачених ТзОВ «БМБУД» на користь ТзОВ «ТІЕРРА» за поставлені товари та надані послуги перевезення на всі рахунки, що у той час були відкриті ТзОВ «ТІЕРРА», ліквідатором виявлено, що загальний розмір заборгованості ТзОВ «БМБУД» перед ТзОВ «ТІЕРРА» за весь поставлений товар та надані послуги перевезення складає 16 958 480,27 грн., в той же час, відповідно до форми податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, податкова накладна не місить відомостей про правочин, що став підставою для здійснення господарської операції, відтак у ліквідатора із наявних документів відсутня можливість надати обґрунтований розрахунок заборгованості окремо по кожному договору, суму боргу на певну дату, суму заборгованості наростаючим підсумком та зазначенням яка заборгованість залишилась не оплаченою по кожному договору окремо.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом судового розгляду є заява кредитора про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, подана після спливу тридцятиденного строку, встановленого у ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
За змістом наведених у статті 1 КУзПБ термінів, що вживаються для цілей цього Кодексу:
грошовим зобов`язанням (боргом) є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;
боржником, серед іншого, є юридична особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
кредитором, серед іншого, є юридична особа, яка має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна (абзац перший частини другої статті 47 КУзПБ).
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів (абзац четвертий частини шостої статті 45 КУзПБ).
Відповідно до ч.4 ст.45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.
Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.
Відповідно до ч.6 ст.45 КУзПБ кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.
Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Таким чином, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд, в силу наведених вище норм, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
З матеріалів справи встановлено, що заявник кредиторських вимог - ТзОВ «Тіерра», також перебуває у судовій процедурі банкрутства. Зокрема, постановою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2024 у справі №921/110/23 ТзОВ «Тіерра» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.
У заяві про визнання грошових вимог до боржника арбітражний керуючий Демчан О.І. повідомляє, що під час здійснення заходів ліквідаційної процедури ТзОВ «Тіерра» з аналізу руху коштів на банківських рахунках банкрута було виявлено, що між ТзОВ «Тіерра» та ТзОВ «БМБУД» існували договірні відносини поставки та надання послуг (договори поставки №06/01 від 01.06.2020, №31/08/21 від 31.08.2021, договір перевезення б/н від 16.03.2020 тощо), що підтверджується призначеннями платежів у виписках з банківських рахунків банкрута.
Також, з відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних ліквідатор виявив, що за період з 01.06.2020 до 22.06.2022 було зареєстровано податкові накладні, продавцем за якими значиться ТзОВ «ТІЕРРА», а покупцем ТзОВ «БМБУД», згідно із якими за вказаний період ТзОВ «ТІЕРРА» здійснено поставку товарів (будівельні матеріали, дорожні знаки тощо) та надано послуги (перевезення, доставка) на загальну суму 321 826 217,47 грн.
Водночас, за результатами дослідження виписок по всіх рахунках ТзОВ «ТІЕРРА», відкритих у період з 01.06.2020 до 22.06.2022 (у АТ КБ «Приватбанк», АТ «РВС Банк» та АТ «КОМІНБАНК»), ТзОВ «БМБУД» перераховано на користь ТзОВ «ТІЕРРА» всього 304 867 737,20 грн, отже, виконало свої зобов`язання не у повному обсязі та не оплатило поставлених товарів за різними договорами поставки та наданих за різними договорами перевезення послуг на загальну суму 16 958 480,27 грн. 
До заяви про визнання грошових вимог ТзОВ «ТІЕРРА» до ТзОВ «БМБУД» додано такі докази:
- копію виписки по рахунку ТзОВ «Тіерра в АТ «Комінбанк»;
- копію виписки по рахунку ТзОВ «Тіерра» в АТ «РВС Банк»;
- копії виписок по рахунках в ТзОВ «Тіерра» в АТ КБ «Приватбанк» щодо операцій з ТзОВ «БМБУД»;
- відомості з ЄРПН щодо зареєстрованих податкових накладних, продавцем за якими зазначено ТзОВ «Тіерра», а покупцем - ТзОВ «БМБУД»;
- копії податкових накладних, за якими здійснювались коригування поставок (вибірково).
Відповідно до вимог ч.3 ст.45 КУзПБ заява кредитора, серед іншого, має містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені), виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування, до заяви в обов`язковому порядку додаються документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
З огляду на вказані вимоги ч.3 ст.45 КУзПБ, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника подаються заявником до суду одночасно з поданням відповідної заяви.
Місцевий господарський суд в ухвалі від 29.12.2025 про прийняття заяви про визнання грошових вимог до розгляду зобов`язав ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора Демчана О.І. подати до суду: 
- копії договорів поставки №06/01 від 01.06.2020, №31/08/21 від 31.08.2021, договору перевезення №б/н від16.03.2020 на які заявник посилається у заяві; - копії видаткових накладних та актів надання послуг;
- копії податкових накладних; 
- обґрунтований розрахунок заборгованості окремо по кожному договору, із зазначенням номеру видаткової накладної/акту надання послуг, дати, суми, строку оплати, суми оплати, документ (номер, дата) підтверджуючий оплату, суми боргу на певну дату, суми заборгованості наростаючим підсумком та зазначенням яка заборгованість залишилась не оплаченою по кожному договору окремо та по яких конкретно саме видаткових накладних (номер, дата, сума).
Для подання зазначених документів заявнику встановлено 5-денний строк з дня отримання відповідної ухвали, однак заявник у встановлений судом строк (а саме 02.01.2026) звернувся до суду з письмовими поясненнями, у яких просив:
- долучити копії податкових накладних щодо здійснення господарських операцій між ТзОВ «Тіерра» та ТзОВ «БМБУД»;
- у випадку, якщо суд дійде висновку про пропуск строку, поновити ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора Демчана О.І. строк на подання клопотання про витребування доказів у ТзОВ «БМБУД»;
- витребувати у ТзОВ «БМБУД» копії таких документів: договору перевезення №16/03/20 від 16.03.2020; актів наданих послуг до договору перевезення №16/03/20 від 16.03.2020; договору поставки №17/05/2021/1(К) від 17.05.2021; видаткових накладних до договору поставки №17/05/2021/1(К) від 17.05.2021; договору поставки №17/05/2021/2(К) від 17.05.2021; видаткових накладних до договору поставки №17/05/2021/2(К) від 17.05.2021; договору поставки №09/07/2021/1(К) від 09.07.2021; видаткових накладних до договору поставки №09/07/2021/1(К) від 09.07.2021; договору поставки №20-11 від 20.11.2020; видаткових накладних до договору поставки №20-11 від 20.11.2020; договору поставки №31/08/21 від 31.08.2020; видаткових накладних до договору поставки №31/08/21 від 31.08.2020; договору поставки №01/11 від 01.11.2021; видаткових накладних до договору поставки №01/01 від 01.11.2021; договору поставки №01/11-1 від 01.11.2021; видаткових накладних до договору поставки №01/01-1 від 01.11.2021; договору поставки №06/01 від 01.06.2020; видаткових накладних до договору поставки №06/01 від 01.06.2020.
Наведені клопотання заявник кредиторських вимог обґрунтовував тим, що у ліквідатора відсутня можливість надати суду документи, вказані в ухвалі від 29.12.2025 з причин, які від нього не залежать. Зокрема, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 задоволено клопотання розпорядника майна, припинено повноваження керівника ТзОВ «Тіерра» Білика О.В., покладено виконання обов`язків керівника на розпорядника майна – арбітражного керуючого Демчана О.І., зобов`язано громадянина України ОСОБА_1 передати арбітражному керуючому Демчану О.І. за актом приймання-передачі бухгалтерську та іншу документацію боржника, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності. На виконання цієї ухвали видано наказ, який розпорядник майна скерував державному виконавцю, однак за результатами вжитих у виконавчому провадженні №7306741 від 19.10.2023 виконавчих дій ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 не виконано, Білик О.В. документації ТзОВ «Тіерра» арбітражному керуючому Демчану О.І. не передав.
17.10.2024 арбітражний керуючий Демчан О.І. звернувся до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.382 КК України (умисне невиконання судового рішення), за якою було відкрито кримінальне провадження. Вказане кримінальне провадження триває станом на дату подання письмових пояснень, ухвали суду не виконано, жодної документації ТзОВ «Тіерра» арбітражному керуючому Демчану О.І. не передано.
Також ліквідатор зазначив, що клопотання про витребування відповідних доказів у боржника при поданні заяви із грошовими вимогами до боржника не було заявлене, оскільки про необхідність надання відповідних доказів ліквідатор дізнався після отримання ухвали Господарського суду Тернопільської області від 29.12.2025 про прийняття заяви до розгляду, у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення строку на подання відповідного клопотання.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст.2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Отже, Кодекс України з процедур банкрутства є спеціальним законом, норми якого мають пріоритет у застосуванні у справах про банкрутство та неплатоспроможність, водночас норми Господарського процесуального кодексу України застосовуються для вирішення процесуальних клопотань, заяв тощо, порядок вирішення яких не врегульовано Кодексом України з процедур банкрутства, якщо інше не встановлено в Кодексі (в тому числі, клопотань про відкладення розгляду справи, про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, про поновлення чи продовження процесуальних строків, та інших заяви чи клопотань учасників справи).
Відтак у справах про банкрутство сторони вправі використовувати такі процесуальні інструменти як подання клопотання про витребування доказів чи клопотання про поновлення процесуальних строків, встановлених законом, та інших клопотань, які передбачені нормами ГПК України і прямої заборони використання яких не встановлює КУзПБ (як до прикладу, заборона зупинення провадження у справі про банкрутство), а суд, з метою дотримання таких принципів господарського судочинства як диспозитивність та змагальність, має обов`язок сприяти учасникам справи про банкрутство в реалізації процесуальних прав та запобігати зловживанню цими правами.
Відтак колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що подання заявником (кредитором) клопотання про витребування доказів та про поновлення строку на подання такого клопотання не передбачено під час розгляду заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог до боржника, та зазначає, що суд першої інстанції мав обов`язок розглянути клопотання кредитора по суті.
Водночас, відповідно до абз.2 ч.2 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
У спірному випадку допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення спору по суті, оскільки клопотання про поновлення строку на витребування доказів та про витребування доказів не підлягало задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч.4 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. 
Відповідно до ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. 
Відповідно до ч.2 ст.81 ГПК України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Ліквідатор ТзОВ «Тіерра», обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та про витребування доказів від боржника не довів поважності причин не заявлення відповідного клопотання одночасно з подання заяви по визнання грошових вимог кредитора, при цьому те, що про необхідність надання відповідних доказів ліквідатор дізнався після отримання ухвали Господарського суду Тернопільської області від 29.12.2025 про прийняття заяви до розгляду не свідчить про об`єктивність причин несвоєчасного подання клопотання про витребування доказів, а про суб`єктивну процесуальну поведінку заявника.
Так, відповідно до змісту положень ч.3 ст.45 КУзПБ кредитор самостійно визначає докази, що підтверджують вимоги до боржника, які він подає одночасно із відповідною заявою.
Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відтак в суду першої інстанції були відсутні підстави для поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів.
Водночас, заявлене клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ч.2 ст.81 ГПК України, оскільки ліквідатор не вказав заходів, які він вжив для отримання цього доказу самостійно та не надав доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
При цьому, йдеться не про докази вжиття заходів для отримання документації ТзОВ «Тіерра» від колишнього керівника, а про заходи, які ліквідатор в обставинах відсутності переданої йому документації банкрута мав вжити для отримання доказів від контрагента – боржника ТзОВ «БМБУД», до якого заявлено грошові вимоги. Зокрема, доказами вжиття таких заходів могли би бути письмове листування з боржником щодо прохання надати відповідні докази, адвокатський запит тощо.
У зв`язку з недотриманням вимог ч.2 ст.81 ГПК України та відсутністю належного обґрунтування причин пропуску строку на подання клопотання про витребування доказів, відсутні підстави для задоволення заявлених ліквідатором клопотань.
Щодо суті заявлених кредиторських вимог, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що грошові вимоги до боржника в розмірі 16958480,27грн. слід відхилити як не підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15; постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 30.11.2023 у справі №910/2423/23, від 01.02.2024 у справі №910/3835/22, від 29.02.2024 у справі № 908/2586/22 та ін).
Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).
Поряд з цим, використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, у тому числі і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №922/1014/18, від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 23.03.2023 у справі №910/3105/21).
У своїй заяві кредитор просив визнати грошові вимоги ТзОВ «Тіерра» до ТзОВ «БМБУД» на загальну суму 16 963 325,07 грн, з яких: 4 844,80 грн - вимоги, які включаються у першу чергу реєстру вимог кредиторів (судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника); 16 958 480,27 грн. - вимоги, які включаються у четверту чергу реєстру вимог кредиторів (заборгованість по оплаті поставленого товару та наданих послуг перевезення).
За змістом заяви кредитора, заборгованість боржника - ТзОВ «БМБУД», виникла на підставі укладених між ними договорів поставки №06/01 від 01.06.2020, №31/08/21 від 31.08.2021, договору перевезення №б/н від16.03.2020 та інших договорів.
Факт укладення вказаних договорів кредитор підтверджує тим, що у банківських виписках з рахунків ТзОВ «Тіерра» було встановлено здійснення ряду зарахувань коштів з призначеннями платежів, які містять посилання на такі договори, зокрема: «оплата згідно дог.№06/01 від 01.06.2020», «оплата за матеріали згідно дог.№ 31/08/21 від 31.08.2021» та «оплата за перевезення згідно дог.№ 16/03/20 від 16.03.2020» та інші.
Однак, з наданих кредитором копій податкових накладних про поставку ТзОВ «ТІЕРРА» на користь ТзОВ «БМБУД» товарів та послуг та банківських виписок не видається за можливе встановити розмір заборгованості, підстав її виникнення, строку виконання зобов`язання тощо. Належними доказами, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, у спірних правовідносинах є договори поставки та надання послуг перевезення, видаткові накладні, акти наданих послуг тощо.
Слід врахувати, що у разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (такий правовий висновок викладено у постанові від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).
Проте, у спірному випадку кредитор не підтвердив належними доказами наявності заборгованості боржника, підстав її виникнення та розмір вимог, які підлягали б визнанню.
Доводи кредитора, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду, апелянт не довів порушення застосування судом норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору по суті, чи неправильного застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги ТзОВ «ТІЕРРА» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 у справі №921/476/24 – залишити без змін.
В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. від 04.02.2026 (вх. №01-05/337/26 від 05.02.2026) – відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 у справі №921/476/24 – залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 11.05.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.