Справа № 347/748/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026  року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента університету ім. «Стефаника», по ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №738346 від 22.03.2026 року ОСОБА_1 21.03.2026 о 23:00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушив громадський порядок та спокій громадян і пошкодив майно з хуліганськими мотивами, за що відповідальність передбачена ст.173 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що за вказаних у протоколі обставин він 21.03.2026 року спільно зі своїм другом ОСОБА_2 святкували його день народження на «Сокільському» в палатках, під час чого випивали алкогольні напої, пізніше спустилися до с. Бабин купити цигарки, де повертали до людей в господарство. У першій хаті їм повідомили, що цигарки можна купити в хаті нижче по вулиці. Так вони зайшли до одного з господарств, де ОСОБА_2 постукав у вхідні двері та спілкувався із господаркою через двері, яка в процесі розмови почала на останнього кричати та виганяти з господарства і ОСОБА_2 на емоціях вдарив по дверях і розбив скло у них. В цей час ОСОБА_1 стояв позаду ОСОБА_2 на відстані близько кількох метрів та у суперечку не втручався. У подальшому він та ОСОБА_2 втекли з вказаного господарства та розбіглися у різних напрямках, заблукали дорогою до табора і вийшли на людей з ліхтарями (місцевих мешканців), які їх затримали та передали працівникам поліції. Господарка з будинку не виходила під час розмови із ними.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що за вказаних у протоколі обставин він із двома друзями в горах святкували його день народження, вживали алкогольні напої та вдвох із ОСОБА_1 він вирішив піти в село купити цигарок. Вони були у стані алкогольного сп`яніння, тому він мало що пам`ятає. Пам`ятає, що він вдарив у дверне скло хати в одному із господарств під час його спілкування із господаркою через двері, скло розбилося та вони втекли з території господарства. Де був під час його словесної перепалки із господаркою ОСОБА_1 – йому не відомо. У подальшому вони розділилися і блукали поміж будинками села, вийшли на світло ліхтарів, де їх затримали по одному місцеві мешканці і передали працівникам поліції.
Свідок ОСОБА_3 до суду не прибула, але подала письмове пояснення, в якому вказала, що вона фактично винного не бачила, так як після биття дверного скла та вікна у веранді вони втекли, ОСОБА_1 вона не бачила, претензій не має.
Вислухавши адмінпритягуваного, захисника, свідка, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та письмових пояснень потерпілого, керуючись законом, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи, суддя приходить до висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з наступних підстав.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили. 
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
За змістом ч.1 ст.251, ст.252 КУпАП: орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо, які орган (посадова особа) оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення тощо.
Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення суд не може вийти за межі вказаного у протоколі складу правопорушення та його кваліфікації, як і не має права збирати інші докази. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.251 КУпАП).
У даному випадку, із протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, а саме – проник на територію господарства ОСОБА_3 і пошкодив вікна та двері.
На підтвердження факту вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, ОСОБА_1 надано такі докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №738346 від 22.03.2026 року (а.с.1), рапорт (а.с.2-3), пояснення ОСОБА_2 (а.с.4), пояснення ОСОБА_1 (а.с.5), пояснення ОСОБА_3 (а.с.6), рапорт (а.с.8), диск з відеозаписом (а.с.9).
Статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».
У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».
Отже, вказана у протоколі подія відбулася не внаслідок дій ОСОБА_1 , а внаслідок дій ОСОБА_2 , за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою судді від 01.05.2026 року у справі №347/749/26.
В даному випадку судом не встановлено у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки надані на розгляд матеріали не містять доказів вчинення вказаного правопорушення адмінпритягуваним і таких доказів не здобуто під час розгляду справи судом. Навпаки – потерпіла ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях спростовує факт вчинення правопорушення 
ОСОБА_1 1 ч.1 ст.247 КУпАП: провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №738346 від 22.03.2026 року, не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тому, оцінивши надані суду докази, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 221, п.7 247, 251, 252, 268,277,280,283,284,287,289 КУпАП, суддя

УХВАЛИЛА :
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 по ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.С. Драч