Постанова
Іменем України

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 199/15273/25
провадження № 61-4965св26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Карлашем Іваном Анатолійовичем , на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року в складі судді: Спаї В. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року в складі колегії суддів: Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., Халаджи О. В.,

Історія справи
Короткий зміст позову

11 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 29 грудня 2025 року:
позовну заяву залишено без руху;
надано позивачці строк для виправлення зазначених в цій ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали;
роз`яснено позивачці те, що, якщо позивач відповідно до ухвали судді у встановлений строк виконає вимоги, визначені в цій ухвалі, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду, інакше заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачці.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:
приймаючи рішення про залишення позовної заяви без руху враховується, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб). Єдиний державний демографічний реєстр не містить інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповіддю № 2105114;
29 грудня 2025 року відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради повідомив про те, що в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території міста Дніпра відсутні;
позивачка зазначає останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , втім, докази про те, що вказана адреса є місцем проживання чи перебування відповідача відсутні. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (частина дев`ята статті 28 ЦПК України). 
оскільки при зверненні до суду вказана обставина залишена поза увагою позивача, та тоді як дотримання підсудності розгляду справи становить обов`язок суду, позивачу необхідно надати до заяви докази на підтвердження місцезнаходженням майна відповідача чи докази останнього відомого зареєстрованого його (тобто відповідача) місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи);
саме на позивача покладений обов`язок надання доказів на підтвердження місцезнаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача чи постійного його заняття (роботи), адже позивачем саме до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра подається позовна заява про розірвання шлюбу, підсудність розгляду якої визначена за судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. Іншого законом не встановлено. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (частина третя статті 187 ЦПК України).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року:
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто позивачці.
роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:
залишаючи без руху позовну заяву, суд в ухвалі від 29 грудня 2025 року, посилаючись на відповідь з Єдиного держаного демографічного реєстру та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР про відсутність інформації про особу відповідача, та, посилаючись на приписи пункт 8 частини третьої статті 175 ЦПК України, відповідно до якого позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, просив позивача надати докази на підтвердження місцезнаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача чи постійного його заняття (роботи), що надало би змогу суду погодитися зі слушністю доводів позивача щодо того, що справа матиме розглядатися Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра, не заважаючи на те, що за адресою м. Дніпро, вул. Грінченка, буд. 225, відомості про реєстрацію місця проживання відповідача відсутні. Такі докази позивачкою не надані;
на запит суду щодо реєстрації особи 29 грудня 2025 року Державний реєстр фізичних осіб - платників податків повідомив про неможливість ідентифікації особи за параметрами, які зазначені позивачем у позовній заяві при зверненні до суду. Відсутність інформації про місце реєстрації відповідача не свідчить про наявність перешкод для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до частини десятої статті 187 ЦПК України, втім, чинним ЦПК України передбачені вимоги до позовної заяви та саме на позивача покладений обов`язок надання доказів на підтвердження місцезнаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача чи постійного його заняття (роботи), адже позивачем саме до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра, а не до іншого суду у місті Дніпрі, подається позовна заява про розірвання шлюбу, підсудність розгляду якої визначена за судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. Іншого законом не встановлено;
беручи до уваги те, що позивачем не були виконані вимоги ухвали від 29 грудні 2025 року: не надані докази на підтвердження місцезнаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача чи постійного його заняття (роботи) на адресою на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карлаш І. А. без задоволення;
ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
приймаючи рішення про повернення позову суд першої інстанції виходив із того, що не вдалось встановити зареєстроване місце проживання відповідача, а позивачкою не надані докази на підтвердження місця знаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування, та прийшов до висновку про повернення позовної заяви. З таким висновком погодилася й колегія суддів апеляційного з наступних підстав;
відповідно до пункту 2 частини третьої 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб, сторін, їх місце проживання чи перебування. Судом першої інстанції був зроблений відповідний запит до Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 11). Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 15), даних щодо реєстрації ОСОБА_2 , 02 листопада 1995 року, не знайдено. Аналогічна відповідь надійшла з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а. с. 17);
суд першої інстанції ухвалою від 29 грудня 2025 року (а. с. 18) залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачці надати докази на підтвердження перебування відповідача або його майна, або останнього місця перебування саме за зазначеною у позові адресою; від представника позивачки Карлаш І. А. надійшла заява про усунення недоліків (а. с. 19-21), у якій представник позивачки, жодним чином не виконав ухвалу суду від 29 грудня 2025 року в частині надання доказів, а розтлумачив суду, що на його думку повинен робити суд. У той же день, 05 січня 2026 року ухвалою суду першої інстанції позовну заяву було повернуто позивачці (а. с. 23);
обов`язок надання доказів процесуальний закон поклав саме на учасників справи. Суд запропонував стороні надати докази (Акт про проживання, відповідну довіку та таке інше), але сторона відмовилась це робити. Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов до єдиного вірного рішення про повернення позовної зави, оскільки відсутність доказів про проживання (перебування) відповідача за зазначеною у позові адресою ставить під сумнів питання підсудності. При таких обставинах апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Аргументи учасників справи

14 квітня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подала касаційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року, в якій просила:
оскаржені судові рішення скасувати;
направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
як вбачається з ухвали, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, залишив позов без руху через ненадання Позивачкою доказів місця реєстрації Відповідача для визначення підсудності справи;
відповідно до частини дев`ятої статті 28 ЦПК, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). В позовній заяві зазначено, що позивачці невідоме місце реєстрації Відповідача, адже з 01 жовтня 2018 року. Сторони разом не проживають та не спілкуються, остання відома адреса Відповідача - АДРЕСА_2 , що в межах територіальної юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра. Позивачка не може в силу приписів Закону України «Про захист персональних даних» отримати інформацію про зареєстроване місце проживання Відповідача. Більш того, Відповідач може бути взагалі ніде не зареєстрований.
вимога суду про надання доказів реєстрації Відповідача призводить до безвихідної ситуації коли вимога суду об`єктивно не може бути виконана. Статтею 175 ЦПК встановлені вимоги до позовної заяви, зокрема, в позовній заяві повинно бути зазначено «...місцезнаходження (дляюридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс» сторін. Ці відомості в позовній заяві зазначені. ЦПК не вимагає надання доказів на підтвердження цієї інформації, адже, як зазначалось вище, такі докази позивач об`єктивно не може отримати у відповідних органах. Таким чином, Позивачка позбавляється права на доступ до правосуддя;
якщо справа не підсудна суду, то саме суд повинен направити її за належною підсудністю. В іншому випадку, Позивач нескінченно буде подавати позови і всюди будуть відмовляти у відкритті провадження, що є порушенням права на доступ до правосуддя. Якщо місце реєстрації відповідача встановити неможливо, суд все одно повинен вирішити питання про відкриття провадження у справі і без цих відомостей.
законодавство не покладає обов`язку на позивача доводити підсудність справи. Частинами дев`ять, десять статті 187 ЦПК визначено, що суд може прийняти одне з двох рішень - або самостійно направити справу за підсудністю, або в разі неможливості визначити підсудність справи, все одно вирішити питання про відкриття провадження з подальшим викликом відповідача через оголошення.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі.

14 травня 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2026 року призначено справу до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 28 квітня 2026 року вказано, що: наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини

Судом першої інстанції був зроблений відповідний запит до Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 11). 

29 грудня 2025 року відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради повідомив про те, що в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території міста Дніпра відсутні (а. с. 15). Аналогічна відповідь надійшла з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а. с. 17).

Суд першої інстанції ухвалою від 29 грудня 2025 року (а. с. 18) залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачці надати докази на підтвердження перебування відповідача або його майна, або останнього місця перебування саме за зазначеною у позові адресою;

31 грудня 2025 року представника позивачки Карлаш І. А. через Електронний суд подав заяву про усунення недоліків (а. с. 19-21). 

05 січня 2026 року ухвалою суду першої інстанції позовну заяву було повернуто позивачці (а. с. 23).

Позиція Верховного Суду 

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. 

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (див. DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (частина дев`ята статті 28 ЦПК України).

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача (частина перша статті 185 ЦПК України).

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина восьма статті 185 ЦПК України).

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (частина дев`ята статті 185 ЦПК України).

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (частина десята статті 185 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Касаційний суд вже вказував, що: повернення позовної заяви позивачеві взагалі не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року в справі № 501/2443/18 (провадження № 61-12785св19), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі № 569/2295/19 (провадження № 61-14212св 19)).

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року у справі № 552/3486/20 (провадження № 61-19159св20) та в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2026 року в справі № 646/4606/25 (провадження № 61-13623св25).

У справі, що переглядається:
позивачка звернулася з позовом про розірвання шлюбу;
у позовній заяві (а. с. 1) позивачкою зазначена адреса відповідача: АДРЕСА_2 ;
29 грудня 2025 року відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради повідомив суд першої інстанції про те, що в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території міста Дніпра відсутні;
при залишенні позову без руху суд першої інстанції міркував так, що позивачка має надати докази на підтвердження місцезнаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача чи постійного його заняття (роботи);
31 грудня 2025 року представник позивачки Карлаш І. А. через Електронний суд подав заяву про усунення недоліків, в якій вказував, що позивачці невідоме місце реєстрації Відповідача, адже, як зазначалось в позові, з 01 жовтня 2018 року сторони разом не проживають та не спілкуються, остання відома адреса відповідача - АДРЕСА_2 , що в межах територіальної юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра. Ненадання доказів щодо місця реєстрації відповідача не є перешкодою у відкритті провадження у справі та не є підставою для залишення позову без руху (а. с. 19 - 20);
при поверненні позову суди вважали, що не вдалось встановити зареєстроване місце проживання відповідача, а позивачкою не надані докази на підтвердження місця знаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування;
суди не врахували, що повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваних судових рішеннях підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Тому, оскільки останнім відомим позивачці місцем проживання відповідача є  АДРЕСА_1 , суд, першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, у порушення вимог частини дев`ятої статті 28 та частини десятої статті 187 ЦПК України помилково повернув позовну заяву. Як наслідок судові рішення належить скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково; оскаржені судові рішення скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Карлашем Іваном Анатолійовичем , задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З моменту ухвалення постанови касаційного суду ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко