ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.06.2026	Справа № 910/14812/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Морозова С.М., при секретарі судового засідання Кот О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
про стягнення 169 855,53 грн, 

За участю представників сторін:
від позивача: не з`явились; 
від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (відповідач) суми заборгованості в розмірі 21 029 678,99 грн, суми 3% річних в розмірі 74 546,23 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 95 309,30 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору про надання послуг із збереження збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0156-09021 від 25.07.2019 року в частині оплати наданих позивачем послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/14812/25 передані на розгляд судді Морозову С.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.02.2026.
25.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що договір між сторонами укладено на виконання вимог законодавства і сплата коштів за цим договором здійснюється відповідачем за наявності у структурі тарифу, оскільки законодавством не передбачено покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, розміром у затвердженій НКРЕКП структурі тарифу.
02.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що є обов`язком відповідача здійснити 100% оплату вартості наданих послуг протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги, тому заперечення відповідача є необгрунтованими.
27.01.2026 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В підготовчому засіданні 03.02.2026 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 10.03.2026.
04.03.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення копій платіжних інструкцій.
10.03.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення строком на один рік.
Підготовче засідання 10.03.2026 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.
03.04.2026 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення.
06.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частинні стягнення заборгованості в розмірі 21 029 678,99 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 закрито провадження у справі в частинні стягнення основної заборгованості в розмірі 21 029 678,99 грн та повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" зі спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 252 356,15 грн сплачену згідно платіжної інструкції №19910 від 28.11.2025 на суму 254 394,42 грн.
Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2026.
02.06.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" надійшла заява про участь представника Якимчук Ю.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2026 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" про участь представника Якимчук Ю.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
08.06.2026 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Також, ухвалою від 08.06.2026 року виправлено описку допущену в п. 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 у справі №910/14812/25 і викладено його в наступній редакції: «Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" (код ЄДРПОУ 41823846, адреса: 14013, м. Чернігів, просп. Перемоги, 126Б) зі спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 252 356, 15 грн (двісті п`ятдесят дві тисяч триста п`ятдесят шість гривень 15 копійок), сплачену згідно платіжної інструкції №19910 від 28.11.2025 на суму 254 394, 42 грн.».
В судове засідання 09.06.2026 року сторони не з`явились.
У зв`язку з неявкою в судове засідання 09.06.2026 року представників учасників справи, розгляд справи було завершено в порядку письмового провадження, а тому, згідно ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення у даній справі є дата складення його повного тексту.
У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:
25.07.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як замовником, укладено Договір №0156-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (надалі - Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат відповідач, за договором постачальник послуг, на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає позивачу, за договором замовнику, послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Позивач сплачує відповідачу вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідача.
За умовами п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №10) постачальник послуг зобов`язаний надавати послугу; здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом, відповідно до Порядку; подавати Регулятору для затвердження розмір вартості послуги, погоджений замовником; надавати первинну документацію та іншу інформацію, необхідну для здійснення перевірки розрахунків розміру вартості Послуги; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; повідомляти замовника про наявність підстав для проведення перерахунку вартості послуги; складати та надавати замовнику послуг податкову накладну згідно з вимогами чинного законодавства України; повідомляти про зміни реквізитів, а також про припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію постачальника послуги. 
Постачальник послуг має право отримувати своєчасно та в повному обсязі оплату вартості послуги; запитувати інформацію, необхідну для виконання своїх зобов`язань, передбачених цим Договором (п. 3.2. Договору в редакції Додаткової угоди №10).
Замовник зобов`язаний приймати послугу, яку надає постачальник послуг за процедурою, визначеною Порядком; здійснювати перевірку розрахунків вартості послуги, яку надає постачальник; повідомляти про зміни реквізитів, припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію; у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуги, погодженої замовником та затвердженої Регулятором; повертати підписані та належним чином оформлені акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування до акта приймання передачі наданих послуг протягом п`яти днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі (п. 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди №10). 
Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони керуються чинним законодавством України, зокрема, але не виключно, Законом України "Про ринок електричної енергії". Сторони погоджуються з тим, що до цього договору та додатків до нього, вносяться зміни у разі внесення змін до затвердженої форми Типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг. Сторони здійснюють обмін інформацією в рамках цього Договору з використанням електронного документообігу та з метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронній формі, а також для підтвердження її авторства сторони забезпечують наявність кваліфікованого електронного підпису. Для цього сторонами шляхом переговорів обираються шляхи та інструменти з вибору відповідних інтерфейсів. Підписання Актів приймання-передачі наданих послуг та актів коригування до актів приймання-передачі наданих послуг відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням кваліфікованого електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами, або у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи (у разі неможливості підпису в електронній формі) (п.п. 7.1, 7.2, 7.3 Договору в редакції Додаткової угоди №10). 
Договір набирає чинності з 25.07.2019 та діє до 31.12.2025 (п. 8.1 Договору з урахуванням Додаткової угоди №11).
Між сторонами укладені Додаткові угоди до Договору, а саме: №1 від 25.07.2019; №2 від 02.03.2019; №3 від 10.03.2020; №4 від 28.12.2020; №5 від 28.01.2021; №6 від 20.12.2021; №7, №8, №9, №10, №11, №12. 
Так, додатковою угодою №12 до Договору сторони погодили наступне: «У зв`язку із набуттям чинності 05.06.2025 постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641» від03.06.2025 № 839, згідно з якою викладено в новій редакції Додаток 2 до Типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг, Сторони домовилися викласти Додаток 2 до Договору у новій редакції, що додається до цієї Додаткової угоди та є її невід`ємною частиною; Реквізити Додатку 2 до Договору (посада, ПІБ підписантів) конкретизуються під час виконання умов Договору згідно з чинним законодавством; Всі інші умови Договору залишаються без змін та Сторони підтверджують свої зобов`язання за ним; Згідно із частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України умови даної Додаткової угоди поширюються на взаємовідносини Сторін, які виникли з 05.06.2025; Дана Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання двома Сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису та є невід`ємною частиною Договору.»
Пунктами 15.2-15.5 Порядку (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. Після усунення наданих ОСП обґрунтованих зауважень, ПУП повторно направляє до ОСП підписані зі своєї сторони акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та відповідні розрахунки вартості послуги. Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження. ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.
У разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони коригують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. ПУП надає ОСП акти коригування вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел разом з оновленими розрахунками. У разі відсутності зауважень до оновленого розрахунку вартості послуги ОСП протягом п`яти робочих днів з дня отримання повертає акт коригування до акта приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. Після підписання ОСП акта коригування ПУП надає Регулятору коригований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта коригування для затвердження.
Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною гарантований покупець надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Така послуга надається гарантованим покупцем протягом строку дії "зеленого" тарифу та строку дії підтримки виробників, які за результатами аукціону набули право на таку підтримку, відповідно до типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, форма якого затверджується Регулятором.
За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з частиною 2 статті 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Так, ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» до ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» надіслані акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг до Договору та розрахунки вартості послуг за період з серпня 2025 року по вересень 2025 року на загальну суму 29 126 551,32 грн, а саме:
- за Актом №08 від 31.08.2025 постачальник послуг передав, а замовник прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.08.2025 по 31.08.2025: обсяги годин (тис. кВтг)- 2397,687; ціна, грн/тис. кВт.год - 5285,2587431136800; вартість (без ПДВ), грн 12672396,18; податок на додану вартість, грн - 2534479,24; загальна вартість послуг (з ПДВ), грн. - 15 206875,42. Загальна вартість у тому числі ПДВ, наданих послуг 15 206 875,42 грн;
- за Актом №09 від 30.09.2025 постачальник послуг передав, а замовник прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.09.2025 по 30.09.2025: обсяги годин (тис. кВтг)- 1952,747; ціна, грн/тис. кВт.год - 5940,21136378649; вартість (без ПДВ), грн - 11 599 729;92 податок на додану вартість, грн - 2319945,98; загальна вартість послуг (з ПДВ), грн. - 13 919 675,90. Загальна вартість у тому числі ПДВ, наданих послуг 13 919 675,90 грн. 
Вказані акти підписані представниками сторін шляхом накладення КЕП.
Підписані зі сторони ПрАТ «НЕК «Укренерго» акти приймання-передачі наданих послуг повернуті ТОВ «Енера Чернігів».
У подальшому ТОВ «Енера Чернігів» надіслані до НКРЕКП розрахунки вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копії актів приймання-передачі для затвердження за періоди: серпень 2025 року вересень 2025 року.
Відповідно до постанов НКРЕКП затверджені розміри вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг, зокрема, ТОВ «Енера Чернігів» за періоди: серпень 2025 року - вересень 2025 року, а саме:
- Постанова від 23.09.2025 № 1526 (серпень 2025 року) - 12 672 396,18 грн (без ПДВ); 
- Постанова від 28.10.2025 № 1751 (вересень 2025 року) - 11 599 729,92 грн (без ПДВ).
Таким чином, як зазначає позивач, з огляду на положення Договору, терміни оплати актів приймання передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг до Договору становлять: 
- за Актом №08 від 31.08.2025 - до 26.09.2025;
- за Актом №09 від 30.09.2025 - до 31.10.2025. 
Втім, як зазначає позивач, ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» у порушення вказаних вимог законодавства та умов Договору частково сплачено ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» кошти за надані послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за період серпень 2025 року - вересень 2025 року, а саме: 
- Акт № 08 від 31.08.2025 на суму 15 206 875,42 грн оплачено у розмірі 4 616 953,36 грн (платіжна інструкція №ПУП012155_00000/fb45f359-c6bc-4c41-b1c3-ac759da8e6d0 від на суму 965 819,07 грн; платіжна інструкція №ПУП012154_00000/b4084685-886e-4a41-bbe7-e4d356d9f70a від 26.09.2025 на суму 1 003 653,78 грн; платіжна інструкція №ПУП012205_00000/43e803ec-8003-4205-a8d0 7fe44da7eac2 від 01.10.2025 на суму 2 647 480,51 грн).
- Акт № 09 від 30.09.2025 на суму 13 919 675,90 грн оплачено у розмірі 3 479 918,97 грн згідно платіжної інструкції № ПУП012403_00000/2136a991-8c14-4a60-8d4a dacd76858f32 від 31.10.2025. 
Отже, згідно даних позовної заяви, у ПрАТ «НЕК «Укренерго» виникла заборгованість за період серпень 2025 року - вересень 2025 року у розмірі 21 029 678,99 грн.
Втім, під час розгляду справи відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 21 029 678,99 грн.
Так, із долучених відповідачем копій платіжних інструкцій слідує, що відповідачем сплачено під час розгляду справи грошові кошти в рахунок повної оплати послуг за серпень-вересень 2025 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 провадження у справі №910/14812/25 у частині позовних вимог про стягнення 21 029 678,99 грн основного боргу закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.
Разом із цим, як слідує з пункту 15.2. Порядку № 641, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці.
Так, як зазначено вище, постановами НКРЕКП затверджені розміри вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг, серед інших, позивачем, зокрема, постанова від 23.09.2025 №1526 (серпень 2025 року) - 12 672 396,18 грн без ПДВ; постанова від 28.10.2025 №1751 (вересень 2025 року) - 11 599 729,92 грн без ПДВ.
Із розрахунку заборгованості слідує, що позивач просив стягнути з відповідача саме затверджений постановами НКРЕКП розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (із ПДВ), з прийняття якими пункт Порядку № 641 пов`язує строк оплати послуг.
Таким чином, погашення відповідачем заборгованості за надані послуги за період серпень-вересень 2025 року здійснено після настання строку для оплати, встановленого зазначеними постановами НКРЕКП, отже відповідачем несвоєчасно внесена оплата за надані послуги за спірний період.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).
Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Одночасно, у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зокрема зазначено, що стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України , є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.
До того ж, Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція) (аналогічний висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20, 13.03.2024 у справі № 904/5899/21).
Питання розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання також було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19, за наслідками розгляду якого об`єднана палата в постанові від 26.06.2020 виклала правовий висновок про те, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
У справі № 910/13071/19 Велика Палата Верховного Суду вказала на порядок розрахунку інфляційних втрат та наголосила, "що якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою від 17.07.2003 №1078 Кабінет Міністрів України (подібний висновок, викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №910/5349/22).
Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. А тому, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Розрахунок інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання відображається, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується.
Зазначений вище спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних втрат".
Судом, здійснюючи перевірку розрахунку позивача, встановлено, що нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 74 546,23 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 95 309,30 грн.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 74 546,23 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 95 309,30 грн.
Як зазначалось вище, Приватним акціонерним товариством "НЕК Укренерго" було подано заяву про відстрочення виконання рішення в справі на 1 рік. 
В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилався на запровадження воєнного стану в Україні, численні пошкодження об`єктів енергетичної системи, вразливість енергетичної інфраструктури. НЕК «Укренерго» не може спрямувати на виконання рішення у даній справі кошти, для яких Регулятор у структурі тарифу визначив інші напрямки витрат. Більше того, передбачені структурою тарифу кошти одночасно не перебувають у розпорядженні НЕК «Укренерго», а мають бути отримані і витрачені за визначеними напрямками протягом 12 місяців, за умови 100% оплати послуг користувачами послуг-учасниками ринку електроенергії. Наведені обставини фактично унеможливлюють виконання судового рішення і свідчать про наявність підстав для відстрочення його виконання. 
Позивач заперечував проти задоволення означеної заяви та зазначив, що наведені відповідачем обставини не є винятковими, а в умовах війни здійснює діяльність не лише відповідач, а і позивач також.
Оцінюючи доводи обох учасників судового процесу в контексті вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, суд зазначає таке. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. 
За приписами ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.
Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави. 
Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.
Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.
Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. 
Наразі, надаючи оцінку доводам заявника, судом прийнято до уваги, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" воєнний стан продовжено і по теперішній час. 
Судом при вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду прийнято до уваги загальновідомий факт про те, що більша частин атак російської федерації приходиться саме на об`єкти критичної інфраструктури, зокрема, об`єкти електропостачання. 
До того ж, суд вважає за доцільне саме у даному конкретному випадку прийняти до уваги ту обставину, що фактично основне зобов`язання перед позивачем є виконаним. 
Крім того, судом враховано, що підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.
Законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року в справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення в даній справі. 
Судовий збір позивача у розмірі 2 000,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що сума судового збору в розмірі 252 356,15 грн за ухвалою від 14.04.2026 року, покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код ЄДРПОУ 44682209, адреса: 03150, м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (код ЄДРПОУ 41823846, місцезнаходження: 14013, м. Чернігів, пр. Перемоги, буд. 126Б) суму 3% річних в розмірі 74 546,23 грн (сімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок шість гривень 23 копійки), суму інфляційних втрат в розмірі 95 309,30 грн (дев`яносто п`ять тисяч триста дев`ять гривень 30 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ