ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року	справа № 380/19488/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся заступник керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації в якому просить суд:
зобов`язати власників будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради (ЄДРПОУ: 26256659) охоронний договір на належну їм частину об`єкта культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28.12.2001.
В обґрунтування позову зазначив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є пам`яткою архітектури місцевого значення (“Вілла початку ХХ століття”). Цей статус об`єкт набув на підставі розпорядження Представника Президента України від 15.04.1994 №374, а згодом був занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 18.01.2021 № 14 (охоронний номер 4510-Лв). Вказаний будинок складається з 9 житлових кімнат, двох кухонь та кухні-їдальні, житловою площею 222,0 кв.м., загальною площею – 396,6 кв.м., та перебуває у спільній частковій власності фізичних осіб. Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками будинку АДРЕСА_1 є : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 2768076346060). Підставою набуття права власності на будинок АДРЕСА_1 стали: свідоцтво про право власності від 03.03.2005 та договір дарування двох третіх частин будинку та двох третіх часток земельної ділянки від 20.07.20.07.2023, серія та номер 4-595. Відповідно до імперативних вимог статті 23 Закону України “Про охорону культурної спадщини”, усі власники пам`яток зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. З метою інформування власників, Офісом 26.06.2025 було скеровано на їхні адреси відповідні попередження про необхідність укладення таких договорів, які були фактично отримані відповідачами 02.07.2025. Крім того, Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації також повідомив, що станом на 08.08.2025 до Департаменту не надходило звернень щодо погодження облікової документації та укладення охоронного договору на вищезгадану пам`ятку архітектури місцевого значення. При цьому, будь-які заходи, в тому числі реагування, з даного приводу Департаментом не вживались. Вказане зумовило звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує повністю. Зазначає, що відповідачами здійснено повну реконструкцію будинку у 2002-2004 роках, що підтверджується копією дозволу Інспекції ДАБК від 25.03.2003, розпорядженням Залізничної районної адміністрації та Актом державної технічної комісії про готовність об`єкта до експлуатації від 12.02.2004. З позовної заяви та наданих до неї доказів не вбачається, що відповідна законна реконструкція будинку АДРЕСА_2 , яка була проведена на підставі погоджених проектів, дозволів відповідних органів та актів державної технічної комісії, була врахована при занесені відповідного об`єкта нерухомості до Державного реєстру нерухомих пам`яток архітектури як пам`ятка архітектури місцевого значення Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України №14 від 18.01.2021. Крім того, 04.09.2024 будинок зазнав значних руйнувань внаслідок ракетного удару з боку російської федерації (пошкоджено вікна, двері, перекриття, мансарду), що підтверджується Актом візуального обстеження від 12.09.2024 та доданими фотоматеріалами. Представник відповідачів наголосила, що Ввідповідачі, як власники будинку №5 по вулиці Квітки-Основ`яненка, 5 в місті Львові, виконують роботи із реставрації пошкоджень. Проте до отримання листів попереджень від 26.06.2025 (ракетний удар відбувся 04.09.2024) вони не були поінформовані про те, що будинок №5 по вулиці Квітки-Основ`яненка, 5 в місті Львові занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток архітектури як пам`ятка архітектури місцевого значення. Відповідачі діяли та продовжують діяти добросовісно, виконуючи реставраційні роботи будинку №5 по вулиці Квітки-Основ`яненка, 5 в місті Львові у зв`язку з пошкодженнями будинку внаслідок ракетного удару з боку країни-агресора російської федерації. Будь-які претензії до Відповідачів щодо пошкоджень об`єкта та нібито невиконаних охоронних обов`язків не можуть вважатися обґрунтованими. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі № 440/10514/23, представник наголошує, що згідно з Порядком №1768 паспорт пам`ятки є невід`ємним додатком до охоронного договору. Відсутність такого документа, обов`язок з виготовлення якого лежить на уповноваженому державному органі, є об`єктивною перешкодою для укладення договору, і це упущення влади не може ставитися в провину власникам. Офіс охорони культурної спадщини ЛМР у відповіді на адвокатський запит від 29.10.2025 визнав, що паспорт пам`ятки на будинок за адресою: м. Львів, вул. Квітки-Основ`яненка, 5 у них відсутній. Крім того, представник наголосила на порушенні Офісом принципу “належного урядування”, оскільки власники не були своєчасно (протягом 4 років) повідомлені про внесення будинку до Державного реєстру. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог
Також зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
Прокурором подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що внесення об`єкта до Державного реєстру є імперативним. Питання законності наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 18.01.2021 № 14 та проведеної реставрації/реконструкції у 2002– 2004 роках не є предметом доказування у цій справі. Відсутність паспорта пам`ятки не звільняє власника від обов`язку укласти договір. Порядок №158 надає право вибору (“альтернативу”) щодо суб`єкта розроблення паспорта та джерел фінансування, а закон покладає обов`язок ініціативи виключно на власника. Відповідно до п.12 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини. Відтак, відповідачі: ОСОБА_1 ще з 03.04.2005 (після набуття права власності на будинок 03.03.2005) та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 – з 20.08.2023 (20.07.2023 відповідно), як власники об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення – (“Вілла початку ХХ століття”, зобов`язані були укласти охоронні договори. Невиконання відповідачами обов`язку щодо укладення охоронного договору є триваючим правопорушенням, яке можливо припинити лише виконанням такого обов`язку, а також те, що прокурором дотримано положення ч.2 ст.122 КАС України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” щодо тримісячного строку звернення до суду.
Представником Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради подано відповідь на відзив. Зазначає, що будинок є пам`яткою місцевого значення ще на підставі розпорядження представника Президента України №374 від 15.04.1994. Чинним Наказом Мінкультури №714 від 18.01.2021 об`єкт внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Під час виконання реконструкції будинку №5 по вул. Квітки-Основ`яненка у 202-2003 рр. відповідачі взаємодіяли з управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради (УОІС), яке на той здійснювало функції органу культурної спадщини. Робочий проєкт реконструкції будинку №5 по вул. Квітки-Основ`яненка був офіційно погоджений з Управлінням охорони історичного середовища ЛМР (лист № 1620/1678 від 27.12.2002). Висновок Укрдержінвестекспертизи №204-118-д від 25.02.2002 також прямо містить посилання на погодження з органом охорони культурної спадщини. Отже, відповідачі достеменно знали про охоронний статус будівлі. 
Стаття 23 Закону України “Про охорону культурної спадщини” та Постанова КМУ № 1768 зобов`язують власника укласти охоронний договір протягом місяця з моменту набуття права власності. Цей обов`язок є безумовним (імперативним). Чинне законодавство не містить норм, які б звільняли власника від укладення договору через відсутність або не оформлення паспорта об`єкта. Відповідачі у відзиві спиралися на постанову Верхового Суду у складі КАС від 09.09.2025 у справі №440/10514/23. Представник позивача зазначає, що у справі № 440/10514/23 розглядалися правовідносини щодо щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, де відсутність паспорта дійсно визнана об`єктивною перешкодою. Натомість будинок на вул. Квітки-Основ`яненка, 5 є вже занесеною та облікованою пам`яткою (з 1994 року). За змістовним критерієм ці правовідносини є принципово різними, тому зазначена постанова ВС не може застосовуватися. Просить задовольнити позовні вимоги.
Представником відповідачів подано заперечення на відповіді на відзиви. Вказує, що станом на момент видання розпорядження Представника Президента України №374 від 15.04.1994, Закон України “Про охорону культурної спадщини” ще не був прийнятий. Чинний на той час Закон УРСР “Про охорону і використання пам`яток історії та культури” не містив імперативної вимоги щодо обов`язкового укладення охоронного договору власниками. Уповноважений орган не надав суду жодних доказів (письмових повідомлень, рекомендованих листів з описом вкладення), які б свідчили про належне інформування власників про внесення об`єкта до Реєстру у визначені законодавством строки. Розміщення будівлі в межах історичного ареалу міста не означає автоматичного набуття нею статусу пам`ятки. Вперше офіційно про цей статус відповідачі дізналися лише з листів-попереджень від 26.06.2025 — тобто через 4 роки після видання наказу №14 від 18.01.2021. Паспорт пам`ятки є невід`ємною частиною охоронного договору та обов`язковим додатком до заяви про його укладення відповідно до п. 17 Порядку № 1768 та Інформаційної картки адміністративної послуги ЛМР. Офіс охорони культурної спадщини у відповіді на адвокатський запит від 29.10.2025 підтвердив, що паспорт на цей об`єкт не виготовлявся. Невиконання держорганом обов`язку з розробки паспорта є об`єктивною перешкодою для власника і виключає вину відповідача у не укладенні договору. Прокурор не надав жодних доказів того, що він не знав і не міг дізнатися про наявність підстав для позову до 01.07.2025, що свідчить про пропуск строків позовної давності.
Представником третьої особи подано додаткові пояснення. Зазначає, що житловий будинок “Вілла” початку ХХ століття є пам`яткою архітектури місцевого значення на підставі Розпорядження Представника Президента України №374 від 15.04.1994. У 2020 році Департамент належно передав списки до Мінкульту , і наказом Мінкультури та інформаційної політики №14 від 18.01.2021 об`єкт офіційно внесено до Держреєстру нерухомих пам`яток за категорією місцевого значення. Станом на дату прийняття зазначеного наказу інформація про права власності чи користування на об`єкт нерухомого майна за адресою: вул. Квітки-Основ`яненка, 5, м. Львів - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відсутня. Як убачається з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності відповідачів на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано лише у 2023 році. Відтак, у Львівської обласної державної адміністрації на момент прийняття наказу була відсутня інформація про те, що зазначена пам`ятка культурної спадщини перебуває у власності відповідачів. Обов`язок ініціювати та укласти охоронний договір протягом 1 місяця з моменту набуття права власності лежить виключно на власнику (ст. 23 Закону, п. 12 Порядку КМУ № 1768). Відсутність договору не звільняє від виконання закону. Відсутність виготовленого держорганом паспорта пам`ятки не є перешкодою. Закон дозволяє і прямо передбачає, що власник може самостійно виступити замовником та профінансувати розробку облікової документації. Просить позов задовольнити.
Прокурором подано письмові пояснення на спростування доводів викладених у запереченні представника відповідачів (відповідь на відзив). Зазначив, що “Вілла початку ХХ століття” є пам`яткою архітектури місцевого значення відповідно до Розпорядження Представника Президента України №374 від 15.04.1994. Згідно з наказом Міністерства культури та інформаційної політики України “Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України” від 18.01.2021 №14 вказана будівля занесена до Реєстру, охоронний номер 4510-Лв. Дана інформація є загальнодоступною та розміщується на вебпорталі Львівської міської ради. Також загальнодоступними є відомості Державного реєстру нерухомих пам`яток України щодо внесення будинку по вул. Квітки-Основ`яненка, 5, у м. Львові до Реєстру, які розміщені на офіційному сайті Міністерства культури та стратегічних комунікацій України. Таким чином, оприлюднення на офіційний сторінках органів державної влади та місцевого самоврядування відомостей щодо пам`ятки культурної спадщини - “Вілли початку ХХ століття” по вул. Квітки-Основ`яненка, 5 у м. Львові належать до відкритої інформації, доступ до якої є відкритим, забезпечений безперешкодно, безоплатно та цілодобово. Відтак, відповідачі у справі обізнані про статус належного їм будинку як пам`ятки культурної спадщини, оскільки така інформація міститься у відкритому доступі та мала б їх спонукати до виконання вимог Закону України “Про охорону культурної спадщини” щодо укладення охоронного договору у визначені законом строки. Порядок №158 в редакції згідно з наказом Міністерства культури України №501 від 27.06.2019 (чинного до 12.04.2024) не передбачав необхідності отримання протоколу Експертної комісії з питань обліку об`єктів культурної спадщини та рекомендацій Українського інституту національної пам`яті для включення до реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України “Про охорону культурної спадщини”. Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, про вилучення з Реєстру зазначеної пам`ятки місцевого значення не виявлено, а відтак така залишається пам`яткою культурної спадщини, на яку поширюються усі гарантії і охоронні заходи держави, в тому числі щодо обов`язкового укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.
Представником відповідачів подано додаткові пояснення. Зазначила, що наявність паспорта є необхідною передумовою для укладення охоронного договору та виникнення обов`язку щодо його укладення. Вчергове звернула увагу, що паспорт пам`ятки на будинок № 5 на вулиці Квітки-Основ`яненка у м. Львові відсутній, що підтверджується Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради у відповіді на адвокатський запит від 29.10.2025. Складання облікової документації, зокрема паспорта пам`ятки, на об`єкт культурної спадщини не є законодавчо встановленим обов`язком власників такого об`єкта, а належить до компетенції відповідних уповноважених органів, зокрема Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради. Покладення такого обов`язку на власників у зв`язку з відсутністю фінансування у державних органів становить надмірний тягар для власників та фактично є непропорційним втручанням у право на мирне володіння своїм майном, яке гарантується фізичним та юридичним особам статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що за адресою: вул. Квітки-Основ`яненка, 5 у м. Львові розташований житловий будинок, який є пам`яткою архітектури місцевого значення “Вілла початку ХХ століття” відповідно до розпорядження представника Президента України №374 від 15.04.1994.
Відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики України №14 від 18.01.2021 “Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України” вказана будівля була занесена до Реєстру, охоронний номер 4510-Лв.
Внесення будинку по вул. Квітки-Основ`яненка, 5, у м. Львові до Державного реєстру нерухомих пам`яток України підтверджується відомостями самого Реєстру, розміщеними за посиланням: https://mcsc.gov.ua/wp-content/uploads/2024/12/lvivska obl.-na-16.12.24.pdf (пункт 525).
Таким чином, вказаний будинок належить до пам`яток архітектури місцевого значення.
Вказаний будинок складається з 9 житлових кімнат, двох кухонь та кухні – їдальні, житловою площею 222,0 кв.м., загальною площею – 396,6 кв.м., та перебуває у спільній частковій власності фізичних осіб.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками будинку №5 Квітки-Основ`яненка у м. Львові є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2768076346060).
ОСОБА_1 - набув право власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради 03.03.2005.
ОСОБА_2 (частка 1/3) та ОСОБА_4 (частка 1/3) - набули право власності на підставі договору дарування часток житлового будинку та земельної ділянки від 20.07.2023, посвідченого нотаріально (серія та номер 4-595).
27.06.2025 Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради рекомендованими листами за №0004-вих93682, №0004-вих93681, №0004-вих93679 від 26.06.2025 власникам будинку: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 скеровано листи-попередження про занесення належного їм об`єкту до пам`яток архітектури місцевого значення, а також необхідності укладення охоронних договорів договорі. 
Згідно з даними сервісу відстеження поштових відправлень АТ “Укрпошта”, ці листи-попередження були особисто отримані адресатами (відповідачами) 02.07.2025.
Франківська окружна прокуратура міста Львова ініціювала перевірку стану додержання пам`яткоохоронного законодавства щодо вказаного об`єкта. Під час здійснення представницьких повноважень прокурором було надіслано відповідні запити до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради та Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації.
Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради своїми листами від 01.07.2025 та від 01.09.2025 офіційно підтвердив прокурору, що станом на вказані дати власники будинку не зверталися для укладення охоронних договорів, і такі договори укладені не були. 
Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації листом від 11.08.2025 також повідомив прокурора, що до Департаменту не надходило звернень від співвласників щодо погодження облікової документації та укладення охоронного договору на згадану пам`ятку архітектури. 
Франківською окружною прокуратурою м. Львова 17.09.2025 скеровано лист на адресу Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради у якому, на виконання статті 23 Закону України “Про прокуратуру” повідомлено, що Франківською окружною прокуратурою м. Львова встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом пред`явлення у Львівський окружний адміністративний суд позову в інтересах держави в особі Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про зобов`язання укласти охоронний договір.
Вважаючи, що відповідачі по справі протиправно не вчиняють жодних дій щодо укладення охоронних договорів на об`єкт культурної спадщини, що викликає сумніви у його збереженні без покладення на відповідача законодавчо встановлених обов`язків, прокурор звернувся з позовом до суду в інтересах держави.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Статтею 41 Конституції України закріплено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України “Про охорону культурної спадщини” від 08.06.2000 № 1805-III (далі – Закон № 1805-III).
Згідно зі статтею 2 Закону №1805-III об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 1 Закону №1805-III пам`ятка культурної спадщини – об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Охорона культурної спадщини – система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку, запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.
Частиною першою статті 13 Закону №1805-III визначено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Із занесенням до Реєстру на об`єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам`ятки.
Згідно з підпунктом “б” частини першої статті 14 Закону №1805-III занесення до Реєстру пам`ятки місцевого значення здійснюється рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини.
Як встановлено судом, житловий будинок по вул. Квітки-Основ`яненка, 5, у м. Львові наказом Міністерства культури та інформаційної політики України №14 від 18.01.2021 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (вид – пам`ятка архітектури місцевого значення) з присвоєнням охоронного номера 4510-Лв. Отже, вказаний будинок є об`єктом культурної спадщини, на який поширюється правовий статус пам`ятки.
Згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону №1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 23 Закону №1805-III усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону №1805-III порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2001 №1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі – Порядок №1768).
Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №1768 охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована. Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Пунктом 5 Порядку №1768 встановлено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Системний аналіз наведених норм Закону №1805-III та Порядку №1768 дає підстави стверджувати, що укладення охоронного договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким на власника покладається зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки чи її частини. Укладення охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, інших пам`яткоохоронних заходів.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2019 у справі №806/1536/18 сформулював висновок про те, що укладений на підставі статті 23 Закону №1805-III охоронний договір за своєю правовою природою є адміністративним договором, який спрямований на реалізацію норм Закону України “Про охорону культурної спадщини”, випливає з владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень та містить владне зобов`язання для іншого суб`єкта договору.
У постановах від 13.12.2018 у справі №826/4605/16 та від 19.02.2021 у справі № 826/25854/15 Верховний Суд вказав, що саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані відповідні документи.
У постанові від 25.05.2021 у справі №640/4482/20 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства уповноваженим на укладення охоронного договору на пам`ятку місцевого значення є власник пам`ятки або уповноважений ним орган. Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника об`єкта культурної спадщини, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме від власника має виходити ініціатива укладення такого договору.
Зазначений підхід узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду, зокрема висловленою у постановах від 17.11.2022 у справі № 640/16767/21, від 09.10.2023 у справі №640/4637/21, від 30.01.2024 у справі № 420/10218/22 та від 20.01.2025 у справі № 120/10793/22, відповідно до якої у разі відсутності добровільного волевиявлення власника (користувача) на укладення охоронного договору такий договір може бути укладено за рішенням суду шляхом зобов`язання власника його укласти.
Крім того, у постанові від 24.01.2025 у справі №560/5184/24 Верховний Суд зауважив, що до прийняття рішення про вилучення пам`ятки місцевого значення з Державного реєстру нерухомих пам`яток України пам`ятка продовжує охоронятися державою, а будь-які дії, які можуть завдати їй шкоди, повинні бути узгоджені з органами охорони культурної спадщини в охоронному договорі; у разі ж ухилення власника пам`ятки від укладення такого договору його захист забезпечується через звернення до суду з позовом зобов`язального характеру щодо зобов`язання власника пам`ятки укласти охоронний договір.
Вказані правові висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховані судом при розгляді цієї справи.
Щодо повноважень Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1805-III до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №1805-III до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону.
Згідно з Положенням про Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 28.01.2025 №52, Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради, основними завданнями якого є, зокрема, забезпечення виконання вимог Закону України “Про охорону культурної спадщини” та інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на території Львівської міської територіальної громади, а також укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (їхні частини) у межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня.
Таким чином, Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради є спеціально уповноваженим органом, на який покладено повноваження щодо укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини місцевого значення на території м. Львова, а отже, є належним позивачем у цій справі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , який є пам`яткою архітектури місцевого значення. Незважаючи на належне повідомлення про обов`язок укласти охоронний договір (листи-попередження від 26.06.2025 №0004-вих93682, №0004-вих93681, №0004-вих93679) відповідачі до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради із зверненнями щодо укладення охоронного договору не зверталися, дій, спрямованих на укладення такого договору, не вчиняли.
Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради щодо укладення охоронного договору на належну йому частину об`єкта культурної спадщини, рівно як і доказів вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на виконання вимог статті 23 Закону №1805-III.
Враховуючи, що упродовж тривалого часу відповідач у порушення вимог пам`яткоохоронного законодавства не вчиняє жодних активних дій для укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини, пам`ятка фактично залишається без передбачених законодавством гарантій її захисту, що зумовлює загрозу її знищення, пошкодження та/або псування.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем як власниками об`єкта культурної спадщини – пам`ятки архітектури місцевого значення не виконано передбачений статтею 23 Закону №1805-III та пунктом 2 Порядку №1768 обов`язок щодо укладення охоронного договору.
Представник відповідачів заперечуючи проти позову покликалась на: 1) неправомірність статусу пам`ятки через проведену у 2002-2004 роках реконструкцію; 2) пошкодження будинку ракетним ударом 04.09.2024; 3) неповідомлення відповідачів про статус будинку; 4) відсутність виготовленого державою паспорта пам`ятки (з посиланням на постанову ВС у справі №440/10514/23).
Суд не бере до уваги такі покликання представника відповідачів з огляду на наступне. 
Об`єкт “Вілла початку ХХ століття” набув статусу пам`ятки архітектури місцевого значення ще у 1994 році на підставі розпорядження представника Президента України від 15.04.1994 №374, а згодом був занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 18.01.2021 № 14 (охоронний номер 4510-Лв). 
Наказ Міністерства культури та інформаційної політики від 18.01.2021 №14 про його занесення до Державного реєстру є чинним, не скасованим і обов`язковим до виконання. Будь-які сумніви відповідачів щодо втрати будинком автентичності через реконструкцію не є підставою для невиконання вимог Закону. 
Робочий проєкт реконструкції будинку №5 по вул. Квітки-Основ`яненка був офіційно погоджений з Управлінням охорони історичного середовища ЛМР (лист № 1620/1678 від 27.12.2002). 
Висновок Укрдержінвестекспертизи №204-118-д від 25.02.2002 також прямо містить посилання на погодження з органом охорони культурної спадщини. 
Більше того, матеріали справи свідчать, що під час реконструкції у 2002-2003 роках відповідач 1 отримував погодження від Управління охорони історичного середовища (лист від 14.02.2003 №20/89), що прямо доводить його обізнаність про особливий (охоронний) статус об`єкта нерухомості ще понад 20 років тому.
Щодо тверджень, що 04.09.2024 будинок постраждав внаслідок збройної агресії російської федерації, не анулює статусу пам`ятки та не звільняє власників від обов`язку укласти охоронний договір. Навпаки, проведення реставраційно-відновлювальних робіт на пошкодженій пам`ятці вимагає суворого дотримання реставраційних норм та погоджень з органом охорони культурної спадщини, що безпосередньо регламентується умовами охоронного договору. Відсутність договору фактично залишає процес відновлення пам`ятки поза належним державним контролем.
Щодо відсутності паспорта пам`ятки та покликання представника відповідачів на постанову Верховного Суду у справі №440/10514/23 то суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 17 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, охоронний договір на пам`ятку архітектури чи її частину складається за формою згідно з додатком 1 та повинен містити такі додатки: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого визначається МКСК) з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на п`ять років. Якщо стан пам`ятки або її частини значно змінився після проведення робіт на пам`ятці, - протягом п`яти календарних днів після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, розташовуються на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) технічний паспорт; 4) план пам`ятки чи її частини у масштабі 1:100, 1:200 (можуть бути у складі технічного паспорта); 5) план території пам`ятки; 6) паспорт пам`ятки (форма якого визначається МКСК). 
Згідно з п. 1.5. Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України 11 березня 2013 року №158 (Надалі – Порядок № 158) фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством. 
Відповідно до п. 5.10 Порядку №158 після занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, орган охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки культурної спадщини, ініціює розроблення паспорту пам`ятки культурної спадщини відповідно до виду пам`ятки за формою, наведеною у додатку 9 або додатку 10 до цього Порядку. 
Відтак, пам`яткоохоронне законодавство не встановлює імперативного обов`язку органів охорони культурної спадщини на виготовлення паспорту пам`ятки, а надає альтернативу у виборі, як суб`єкта щодо розроблення такого паспорту так і стосовно фінансування самої паспортизації. 
При цьому, відсутність у нерухомого об`єкта культурної спадщини паспорту пам`ятки культурної спадщини не впливає на його статус пам`ятки культурної спадщини (п. 5.13. Порядку №158).
Покликання відповідача на висновки Верховного Суду у постанові від 09.09.2025 у справі №440/10514/23, є безпідставними, оскільки фактичні обставини у цій справі відрізняються від обставин справи, яка розглядається.
Так, на відміну від справи, яка розглядається, у справі №440/10514/23 суд виходив з того, що будівля, щодо якої вирішувалось питання укладення охоронних договорів, є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини, а не пам`яткою архітектури.
Щодо принципу “належного урядування” та своєчасності повідомлення. 
Відповідно до п. 12 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт 03.03.2005. Обов`язок ініціювати укладення договору виник у нього до 03.04.2005. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули право власності 20.07.2023. Обов`язок виник до 20.08.2023.
Незалежно від дати внесення об`єкта до Державного реєстру (2021 рік), сам по собі статус об`єкта як пам`ятки архітектури місцевого значення існував ще з 15.04.1994 (розпорядження Представника Президента України № 374). Таким чином, набуваючи майно у 2005 та 2023 роках відповідно, Відповідачі зобов`язані були укласти охоронні договори.
26.06.2025 Офісом охорони культурної спадщини ЛМР на адресу Відповідачів було направлено офіційні листи-попередження про необхідність укладення охоронного договору. Згідно з наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення, Відповідачі особисто отримали вказані листи 02.07.2025. 
Відповідно до пункту 13 Порядку №1768, після отримання такого повідомлення власник зобов`язаний укласти договір не пізніше ніж через один місяць. Цей строк сплив 02.08.2025. 
Проте, жодних дій, спрямованих на укладення договорів відповідачі не вчинили, умисно ухилившись від виконання покладених на них законодавством обов`язків.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідачів протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради охоронний договір на належну їм частину об`єкта культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення розташовану за адресою: м. Львів, вул. Квітки Основ`яненка, 5, на умовах та в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28.12.2001.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити повністю.
Ураховуючи положення частини 2 статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Враховуючи, що позов задоволено повністю, суд відмовляє у задоволенні заяви представника відповідачів про стягнення за рахунок держави витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн, оскільки статтею 139 КАС України компенсація таких витрат передбачена лише для сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. 
Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 262, 294 КАС України, суд –

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.
Зобов`язати власників будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради (ЄДРПОУ: 26256659) охоронний договір на належну їм частину об`єкта культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28.12.2001.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна