Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.05.2026  	Справа №607/2696/26 Провадження №2/607/3178/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
за участю:
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Ярмуся В. Д.,
відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у частці та

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
05 лютого 2026 року ОСОБА_3 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області
від 14 червня 2022 року (справа № 607/4326/22). У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та постійно проживають разом із позивачем. У позові вказано, що позивач піклується про дітей та займається їх вихованням, розвитком. Водночас відповідач не здійснює належного виховання дітей та не надає коштів для належного розвитку спільних дітей. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2022 року (справа № 607/6037/22) вирішено: стягувати з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 16 травня 2022 року і до закінчення ним навчання, однак, не довше ніж до досягнення ним 23 років. Стягувати з
ОСОБА_2 на ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 16 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Автор позову посилається на те, що донька досягла повноліття та на цей час навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка і є студенткою 1-го курсу за освітньою програмою «А2 Дошкільна освіта» – денна форма навчання, освітній ступінь « ОСОБА_6 » зі завершенням здобуття освіти до 30 червня 2029 року. У зв`язку з навчанням дочка продовжує потребувати матеріальної допомоги від батька, однак останній у добровільному порядку таку допомогу не надає.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловлено прохання відмовити у задоволенні позову щодо стягнення аліментів у
розмірі частини доходів та встановити розмір аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі 3 000 грн. Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що на його утриманні перебуває малолітня донька – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина ОСОБА_8 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та не має власного доходу. Крім того, разом із ними проживає та перебуває на його фактичному утриманні син дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 . Автор відзиву підкреслює, що заявлена сума аліментів є значно завищеною, а обов`язок утримувати повнолітню дитину-студента покладається на обох батьків.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2026 року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні сторона позивача позов підтримала, зокрема представник позивача зазначив, що такий розмір аліментів є обґрунтованим і достатнім для належного утримання спільної доньки сторін.
Відповідач ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. 
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони з 01 травня 2003 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2022 року (справа № 607/4326/22) (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , батьками якої вказані: ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис за № 04, місце реєстрації: Великобірківська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області України (а.с. 6).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника
податків: НОМЕР_3 (а.с. 7, 8).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня
2022 року (справа № 607/6037/22) вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі
3 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 16 травня 2022 року і до закінчення ним навчання, однак, не довше ніж до досягнення ним 23 років, а також – стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 16 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12, 13).
Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 730919 від 07 вересня 2025 року, ОСОБА_5 навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка за освітньою програмою «А2 Дошкільна освіта» – денна форма навчання, освітній ступінь «Бакалавр», дата завершення здобуття освіти 30 червня 2029 року (а.с. 9).
У довідці від 20 січня 2026 року № 14, виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, вказано, що до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_3 – заявник, ОСОБА_4 – син, ОСОБА_5 – донька (а.с. 10).
25 квітня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія
НОМЕР_4 , актовий запис № 507.
У цьому шлюбі у подружжя народилася донька – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_5 , актовий запис № 2132.
Як зазначено у довідці від 01 квітня 2026 року № 51, виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: АДРЕСА_2 , входять: ОСОБА_2 – заявник, ОСОБА_8 – дружина, ОСОБА_9 – син дружини, ОСОБА_7 – донька. 
Згідно з довідкою КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ТОР від 09 березня 2026 року № 3 3-0000000042 (№ 81) ОСОБА_8 працює на підприємстві з 01 січня 2014 року та обіймає посаду фельдшера з медицини невідкладних станів 1-ї категорії (підстанція № 3 м. Тернопіль); на цей час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (наказ № 198-к від 27 січня 2025 року).
Відповідно до довідки КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ТОР від 30 березня 2026 року № 3 3-0000000051 (№ 92) ОСОБА_2 працює на підприємстві
з 01 січня 2014 року та займає обіймає посаду парамедика (молодший бакалавр) вищої категорії (підстанція № 4 м. Тернопіль); за період з серпня 2025 року по січень 2026 року нараховано заробітну плату у розмірі 161 377,86 грн.
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Статтею 10 ЦПК України визначено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини десятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі – СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Як вказано у статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 180
СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Проте досягнення дитиною повноліття не є перешкодою для судового захисту прав і свобод сина або дочки, які досягли повноліття і потребують матеріальної допомоги. 
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України. 
Так, статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
За статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша); право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга).
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 – 192 і 194 – 197 цього Кодексу (стаття 201 СК України).
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій
статті 182 СК України (див. пункт 17).
У статті 191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Як встановлено у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю (позивачем) та перебуває на її повному утриманні.
Позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання доньки, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі (однієї четвертої) частки заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати звернення до суду і до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.
Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що донька сторін – ОСОБА_5 , навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка за спеціальністю
«А2 Дошкільна освіта», освітній ступінь – бакалавр, форма навчання – денна, потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги. ОСОБА_2 є працездатним, має стабільний дохід, оскільки працевлаштований у КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ТОР. Водночас суд констатує, що на утриманні відповідача перебуває його малолітня донька, разом із відповідачем проживає та фактично перебуває на його утриманні син дружини від першого шлюбу, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. 
З огляду на наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини, фактичного перебування на утриманні дитини його дружини від першого шлюбу, а також дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, суд не вбачає за можливе вважати обґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем. Визначення такого розміру аліментів буде надмірним фінансовим тягарем для відповідача, що також негативно впливатиме на матеріальне забезпечення інших дітей, які перебувають на його утриманні. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд доходить висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої доньки – ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, суд враховує необхідність забезпечення балансу між правом повнолітньої доньки на належне утримання та обов`язком відповідача утримувати малолітню дитину, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також забезпечувати потреби сім`ї, у зв`язку з чим справедливим і достатнім є стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу.
Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів, вправі в порядку статті 192
СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи той факт, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в частці від заробітку задоволений частково, а позивач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок.
Крім того, суд зауважує, що під час складення скороченого (вступна та резолютивна частини) судового рішення судом було допущено описку.
Відповідно до частин першої та другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Відтак, з метою забезпечення принципу процесуальної економії суд вважає за необхідне виправити описку у тексті скороченого (вступна та резолютивна частини) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2026 року, зокрема, у пункті 2 резолютивної частини скороченого рішення слова та цифри «05 лютого 2025 року» замінити словами та цифрами «05 лютого 2026 року». 
Керуючись статтями 2, 4, 12 – 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274,
352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у частці – задовольнити частково.
2. Стягувати з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь  ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання – ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 05 лютого 2026 року і до завершення навчання (30 червня 2029 року), але не довше ніж до досягнення 23 (двадцяти трьох) річного віку.
3. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
4. Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя    	Т. І. Якімець