ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1564/26	

Господарський суд Дніпропетровської області
у складі судді Дупляка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є., 
представників учасників справи: 
від позивача: Похвалітий А.А. (в залі суду);
від відповідача: Жежель С.С. (в режимі відеоконференції),
дослідивши матеріали справи №904/1564/26
за позовом Приватного підприємства "МЕТАС" 
до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" 
про стягнення грошових коштів, 
в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Приватне підприємство "МЕТАС" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - відповідач) про стягнення 2.547.975,51 грн заборгованості за договором від 17.06.2025 №150/25.
Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1564/26 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026.
Ухвалою від 27.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
Через підсистему "Електронний суд" 30.03.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами усунення недоліків, які суд визнав належними, а недоліки позову усунутими.
Ухвалою від 06.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.05.2026.
Через систему «Електронний суд» 21.04.2026 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Через систему «Електронний суд» 22.04.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Через систему "Електронний суд" 27.04.2026 та 28.04.2026 від відповідача надійшли клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 04.05.2026 клопотання відповідача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволені.
Через систему «Електронний суд» 04.05.2026 від відповідача надійшли заперечення.
Ухвалою від 05.05.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.06.2026.

В судовому засіданні 02.06.2026 представники позивача та відповідача відповідали на запитання суду, надали пояснення у справі. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, представник відповідача заперечував проти задоволення позову. 

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.
З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

17.06.2025 між позивачем (підрядником) та відповідачем (замовником) був укладений договір №150/25. Відповідно до умов п. 1.1 договору в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик за завданням замовника виконати роботи з будівництва об`єкту: «Нове будівництво споруд інженерного захисту газо-розподільчого пункту (ГРП) АТ «Дніпровська ТЕЦ» за адресою м. Кам`янське, дніпропетровської області, вул. Заводська, 2, за ДК 021:2015:45220000-5 – «Інженерні та будівельні роботи»», а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.
14.07.2025 позивачем виставлено відповідачу рахунок №2 на суму передплати у розмірі 3.461.220,44 грн, у т.ч. ПДВ 576.870,07 грн. 18.07.2025 відповідачем на розрахунковий рахунок позивача зараховано кошти у сумі 3.461.220,44 грн. 
В період з червня до жовтня 2025 року відповідно до Технічного завдання підрядником виконувались роботи. Строк виконання робіт (п. 2.1 договору) визначений графіком виконання робіт, але не пізніше 16.10.2025.
Підрядник виконав роботи та у жовтні 2025 року оформив, підписав та надав відповідачу два примірника Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (Форма КБ-3) та Акту приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в) з долученими до нього додатками (Підсумкова відомість ресурсів до Акту №1, Розрахунок загальновиробничих витрат до Акту №1), які після підписання підлягали поверненню засобами поштового зв`язку на поштову адресу позивача.
Замовник протягом листопада 2025 року - січня 2026 року направив на адресу підрядника ряд листів із зауваженнями, що стосуються корегування вартості окремих матеріалів та виконаних робіт.
Згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в) за жовтень 2025 року, підписаного в односторонньому порядку уповноваженим представником підрядника, загальна вартість виконаних робіт за договором становить 6.009.195,95 грн. Відповідачем здійснено попередню оплату у розмірі 3.461.220,44 грн. Таким чином, з урахуванням фактичної оплати (авансового платежу), заборгованість відповідача перед позивачем становить 2.547.975,51 грн, яку у добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач стверджує, що добросовісно виконуючи умови договору, відповідачем були надіслані мотивовані заперечення на акт приймання виконаних будівельних робіт, але недоліки позивачем усунуті не були.
На думку відповідача, завищення позивачем вартості матеріальних ресурсів, відсутність її належного документального підтвердження та невідповідність вимогам чинних кошторисних норм є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача про стягнення його витрат на оплату професійної правничої допомоги у повному обсязі, оскільки заявлений розмір витрат є завищеним, не відповідає ринковим цінам на аналогічні послуги, а також не підтверджений належними доказами фактично витраченого адвокатом часу та обсягу наданих послуг. У зв`язку з цим заявлені витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню як такі, що не відповідають критеріям розумності та співмірності.

Доводи позивача щодо відзиву відповідача 

Позивач наголосив, що оформлені за результатами виконаних будівельних робіт акти на закриття прихованих робіт, за участю представників будівельної організації, технічного нагляду замовника та авторського нагляду, є виконавчою документацією, в яких зафіксовано результати приймального контролю з боку замовника за договором, що, на думку позивача, вказує не безпідставність доводів відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів фактичного виконання позивачем робіт у порядку та строки, передбачені договором.
Наданий позивачем журнал авторського нагляду, прямо передбачений п. 4.8 ДБН А.3.1-5:201, також є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виконання робіт по договору, що залишилось поза увагою відповідача.

Доводи відповідача щодо відповіді на відзив

Відповідач документально підкреслював свою незгоду і зауваження до виконання зобов`язань позивача за договором підряду.
Відповідач звертає увагу, що позивач не спростовує доводи відповідача щодо завищення середньоринкової вартості піску.
Розмір витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги відповідач вважає завищеним і просить суд відмовити у задоволенні таких вимог.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладення договору; виконання робіт; настання строку оплати виконаних робіт; наявності/відсутності доказів повної/часткової оплати виконаних робіт; правомірності позовних вимог. 

Суд встановив, що 17.06.2025 між позивачем (далі – позивач, підрядник) та відповідачем (далі – відповідач, замовник) був укладений договір №150/25, відповідно до п. 1.1 умов якого в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик за завданням замовника виконати роботи з будівництва об`єкта: «Нове будівництво споруд інженерного захисту газо-розподільчого пункту (ГРП) АТ «ДНІПРОВСЬКА ТЕЦ» за адресою: м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. Заводська, 2», за ДК 021:2015: 45220000-5 — «Інженерні та будівельні роботи», а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.
Строк виконання робіт за цим договором, відповідно до п. 2.1, визначений графіком виконання робіт міститься в Додатку № 3 до договору, але не пізніше 16.10.2025.
Згідно з п. 3.1 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 30.10.2025, договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації (Додаток №2), є твердою і складає 6.284.506,43 грн, в т.ч. ПДВ – 1.047.417,74 грн. 
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025, а в частині виконання прийнятих сторонами зобов`язань - до повного їх виконання (п. 15.1). Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії договору (п. 15.2).

Згідно з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2025 року та актом №1 приймання виконаних будівельних робіт вартість виконаних будівельних робіт складає 6.009.195,92 грн.

Позивач виставив відповідачу для оплати рахунок №2 від 14.07.2025 на суму 3.461.220,44 грн.

Відповідач здійснив попередню оплату у розмірі 3.461.220,44 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1193 від 18.07.2025.

За роботи: Нове будівництво споруд інженерного захисту газорозподільчого пункту (ГРП) АТ "Дніпровська ТЕЦ" за адресою: м.Кам`янське, Дніпропетровської області, вул. Заводська, 2 позивач складав податкову накладну від 18.07.2025 на суму 3.461.220,44 грн.

16.10.2025 позивач складав податкову накладну на суму 2.823.286,00 грн.

Листом від 13.01.2026 відповідач звернувся до позивача та просив надати акти виконаних будівельно-монтажних робіт з урахуванням зауважень стосовно вартості доставки матеріалів, а також підтверджуючі документи. 

Листом від 14.01.2026 відповідач звернувся до позивача та просив надати акти виконаних будівельно-монтажних робіт з урахуванням зауважень стосовно вартості матеріалів.

Позивач листом від 15.01.2026 повідомив відповідача, що погоджується врахувати зауваження при складанні актів виконаних робіт.

Листом від 23.01.2026 відповідач визнав, що 21.01.2026 отримав від позивача проєкти актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3. При цьому відповідач повідомив, що під час перевірки товариством відповідача встановлено ознаки економічно необґрунтованого формування вартості окремих матеріальних ресурсів (пісок). Відповідач склав та направив на адресу позивача аналіз ринкових цін на пісок.

Листом від 05.03.2026, адресованим відповідачем позивачу, товариство відповідача визнало отримання від позивача актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, однак повідомило позивача про неналежне оформлення вказаних документів.

Відповідач не погоджується оплатити виконані будівельні роботи у добровільному порядку, що і зумовило звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив стягнення 2.547.975,51 грн заборгованості за договором від 17.06.2025 №150/25.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.
Договір підписаний уповноваженими особами та скріплено печатками.
Договір у встановленому порядку не оспорений; не розірваний; не визнаний недійсним.
Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1). Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 2). До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 3).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Частиною 1 ст. 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Згідно з п. 3.1 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 30.10.2025, договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації (Додаток №2), є твердою і складає 6.284.506,43 грн, в т.ч. ПДВ – 1.047.417,74 грн. 

Частиною 1 ст. 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Згідно з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2025 року та актом №1 приймання виконаних будівельних робіт вартість виконаних будівельних робіт складає 6.009.195,92 грн. Вказані документи підписані лише з боку позивача.
Заперечення відповідача (вбачається із листування між сторонами) зводяться до включення до вартості робіт завищеної вартості матеріалів (піску), доставки матеріалів, тощо, однак не допущених позивачем у роботі відступів від умов договору.
Однак суд виходить із того, що ціна виконаних робіт узгоджується із визначеною сторонами ціною договору, яка є твердою.

Як зазначалось вище, відповідно до умов п.1 Додаткової угоди № 1 від 30.10.2025 до Договору №150/25 від 17.06.2025, сторони домовились внести зміни до Договору №150/25 від 17.06.2025 (далі – Договір) та викласти п.3.1 Договору в такій редакції: « 3.1 Договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації (Додаток №2), є твердою і складає 6 284 506,43 грн., … в т.ч. ПДВ – 1 047 417,74 грн. …» 
Відповідно до умов п.2 Додаткової угоди № 1 від 30.10.2025 до Договору №150/25 від 17.06.2025, кошторисну документацію (Додаток №2 до Договору) сторони домовились викласти в редакції цієї додаткової угоди.
Відповідно до умов п.3 Додаткової угоди № 1 від 30.10.2025 до Договору №150/25 від 17.06.2025, усі інші умови Договору залишаються незмінними.
Таким чином, відповідно до умов Договору №150/25 від 17.06.2025, за домовленістю сторін ціна у договорі визначалась у твердому кошторисі.
Доказів протилежного відповідач суду не надав.
Відповідно до положень частин першої-третьої ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.
Твердий кошторис (тверда договірна ціна) – кошторис, що може коригуватися лише в окремих випадках за згодою сторін у порядку, визначеному договором. За твердої договірної ціни взаєморозрахунки провадяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні.
За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Відповідно до твердого кошторису, який є Додатком №2 до Договору №150/25 від 17.06.2025, Сторонами погоджена ціна на матеріал «пісок природний, рядовий С1421-10634/2» у розмірі 756,37 грн. за 1 м3.
На виконання умов Договору №150/25 від 17.06.2025, з дотримання узгодженого сторонами твердого кошторису (Додаток №2 до Договору №150/25 від 17.06.2025), підрядником оформлено Акт приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в), до якого включена раніше погоджена ціна на матеріал «пісок природний, рядовий С1421-10634/2» у розмірі 756,37 грн. за 1 м3.
Таким чином, вартість матеріального ресурсу - «пісок природний, рядовий С1421-10634/2» у розмірі 756,37 грн. за 1 м3, яка вказана позивачем в Акті приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в) відповідає його вартості, узгодженій (визначеній) у твердому локальному кошторисі до Договору №150/25 від 17.06.2025, а тому у відповідача відсутні підстави стверджувати про істотного завищення вартості матеріальних ресурсів.
Згідно зі ст.ст. 525, 651 ЦК України, одностороння зміна умов договору або відмова від нього не допускається, якщо інше прямо не встановлено законом або договором.
Умовами Договору №150/25 від 17.06.2025 не передбачено право Замовника в односторонньому порядку змінювати ціну договору.

За доводами відповідача під час проведення технічного нагляду металоконструкцій було виявлено використання вживаної металевої труби діаметром 89 у кількості 325 м.п. (лист вих.№2048/25 від 07.11.2025 року, який міститься в матеріалах справи) та вищенаведене зауваження щодо металоконструкцій було врегульовано між сторонами. 
Відповідач у відзиві посилається на наказ Мінрегіону від 01.11.2021 № 281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві», яким затверджені кошторисні норми України «Настанова з визначення вартості будівництва».
Відповідно до п.1.2 Настанови з визначення вартості будівництва, твердий кошторис (тверда договірна ціна) – кошторис, що може коригуватися лише в окремих випадках за згодою сторін у порядку, визначеному договором.
Відповідно до п.6.2 Настанови з визначення вартості будівництва, за твердої договірної ціни взаєморозрахунки провадяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 листопада 2023 року у справі № 910/13599/21, вказав, що приблизний кошторис дає змогу сторонам в ході виконання робіт відступити від визначених в ньому цін і скоригувати їх залежно від фактичних витрат підрядника як в бік збільшення, так і в бік зменшення. Зміни ж до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.
Відповідач не надав суду доказів міни за погодженням сторін твердого кошторису по Договору №150/25 від 17.06.2025 в частині вартості матеріальних ресурсів «пісок природний, рядовий С1421-10634/2», яка узгоджена сторонами 30.10.2025 на рівні 756,37 грн. за 1 м3.
Таким чином, відповідно до норм ст. 844 ЦК України, п.п. 1.2, 6.2 Настанови з визначення вартості будівництва, умов Договору №150/25 від 17.06.2025 за твердої договірної ціни (твердого кошторису) взаєморозрахунки провадяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні, а тому доводи відповідача щодо істотного завищення вартості матеріальних ресурсів «пісок природний, рядовий С1421-10634/2», які не підтверджуються належними та допустимими доказами, не приймаються судом. 

Суд також враховує, що ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" встановлюють загальні вимоги до організації будівельного виробництва під час нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення (далі - будівництво) будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури (далі - об`єкти будівництва).
Відповідно до п. 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" за результатами виконаних будівельних робіт має бути оформлена виконавча документація. Перелік необхідної виконавчої документації, визначений відповідно до вимог нормативних документів щодо виконання відповідного виду робіт на конкретному об`єкті будівництва, має бути наведений у ПВР. 
До виконавчої документації належать: а) загальний журнал робіт (додаток А); б) спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлюється в проекті організації будівництва в залежності від видів робіт (додаток Б); в) журнал авторського нагляду відповідно до [19] та звітна документація щодо виконання робіт з науково технічного супроводу (за наявності на об`єкті будівництва науково-технічного супроводу) відповідно до ДБН В.1.2-5; г) акти на закриття прихованих робіт (додаток В); д) акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій (додаток Г); е) виконавчі схеми відповідно до ДБН В.1.3-2; ж) документи щодо випробувань та лабораторного контролю матеріалів та конструкцій відповідно до [20]; і) акти випробування устаткування, інженерних систем, мереж та обладнання; к) інша документація, передбачена нормативними документами на виконання конкретного виду будівельних робіт.
Згідно з п.8.4.3.1 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" приймання прихованих робіт здійснюється безпосередньо перед виконанням наступних робіт, які їх закривають, про що складається акт за формою, наведеною у додатку В.
Згідно з п.8.4.3.5 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" приймальний контроль здійснюється за участю представників будівельної організації, технічного нагляду замовника та авторського нагляду (у випадках, передбачених договором про авторський нагляд).
Пунктом 8.4.3.6 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" визначено, що результати приймального контролю фіксуються в загальному журналі робіт, в актах на закриття прихованих робіт, актах проміжного прийняття відповідальних конструкцій та інших документах - за наявності вимог нормативних документів на конкретні види будівельних робіт.
Результати контролю відповідності будівельних робіт, конструкцій, обладнання та готової будівельної продукції вимогам проекту будівництва та нормативних документів фіксуються у виконавчій документації (4.8) (п. 8.8 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва").
Належне виконання робіт з боку позивача підтверджується актами на закриття прихованих робіт, які свідчать про виконання робіт відповідно до проєктної документації, стандартів, будівельних норм та правил, технічних умов. Такі акти підписані представниками позивача та відповідача без зауважень та заперечень.
Крім цього наданий позивачем журнал авторського нагляду, який передбачений п. 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва", також визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту виконання позивачем робіт за договором.

Порядок оплати роботи врегульовано у ст. 854 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ч. 2).
Відповідно до п. 10.1 договору платежі за даним договором здійснюються замовником шляхом перерахування 50% передоплати на поточний рахунок підрядника, вказаний в договорі, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати укладення договору, остаточні розрахунки проводяться протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в (далі – Акт КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати КБ-3 (далі – Довідка КБ-3), і реєстрації податкових накладних (для платників ПДВ).

Позивач виставив відповідачу для оплати рахунок №2 від 14.07.2025 на суму 3.461.220,44 грн. Відповідач здійснив попередню оплату у розмірі 3.461.220,44 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1193 від 18.07.2025.
Суд визнав виконаними роботи на загальну суму 6.009.195,92 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2025 року та актом №1 приймання виконаних будівельних робіт вартість виконаних будівельних робіт.
Строк оплати робіт є таким, що настав. Доказів оплати заборгованості у розмірі 2.547.975,51 грн (6.009.195,92 грн - 3.461.220,44 грн) матеріали справи не містять.
Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.
Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2.547.975,51 грн визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Позивач довів обставини наявності спірної заборгованості у повному обсязі.
Водночас, належних доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у заявах по суті, відповідач суду не надав.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд також зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників справи суд з урахуванням п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.
У справі, що розглядається, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги із зазначених позивачем підстав підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати

14.01.2026 між позивачем (далі – позивач, клієнт) та адвокатом Похвалітим Анатолієм Анатолійовичем (далі - адвокат) був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту консультації, зокрема, з господарського права, організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені клієнтом, надавати клієнту правову допомогу щодо захисту його прав та інтересів, зокрема, в судах, тощо, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.
Термін дії договору визначений у розділі 3 і становить з дня підпису цього договору до повного його виконання сторонами.

20.02.2026 між клієнтом та адвокатом підписано додаткову угоду №1, у п. 1 якої клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу щодо представництва прав та інтересів в судах господарської юрисдикції по договору №150/25 від 17.06.2025 в частині стягнення, зокрема, суми основного боргу.
У пункті 2 додаткової угоди №1 визначено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату фіксований (твердий) гонорар у розмірі 40.000,00 грн.
При цьому, у п. 5 додаткової угоди №1 сторони дійшли згоди, що клієнт оплачує вартість фактично наданих послуг адвокатом, без деталізації фактично витраченого адвокатом часу, у таких розмірах:
надання консультацій з питань права – 2.000,00 грн; 
підготовка та подання досудової претензії – 5.000,00 грн;
підготовка та направлення адвокатського запиту – 1.000,00 грн;
підготовка документів, в тому числі копіювання, засвідчення копій документів, необхідних для подання позовної заяви до суду – 2.000,00 грн;
підготовка, оформлення та подання позовної заяви до суду першої інстанції – 10.000,00 грн;
підготовка і подання відповіді на відзив – 5.000,00 грн;
безпосередня участь адвоката під час судового засідання, з урахуванням понесених адвокатом транспортних витрат – 5.000,00 грн;
підготовка і подання апеляційної скарги – 5.000,00 грн;
підготовка і подання відзиву на апеляційну скаргу – 5.000,00 грн;
підготовка і подання касаційної скарги – 5.000,00 грн;
підготовка і подання відзиву на касаційну скаргу – 5.000,00 грн;
підготовка і подання до суду інших процесуальних документів (заяв, клопотань, тощо) – 3.000,00 грн.

За надання правничої допомоги адвокат виставив рахунок-фактуру №09/03-2026 від 09.03.2026 на суму 40.000,00 грн. При цьому у призначенні платежу вказано: надання правової (правничої) допомоги згідно договору №б/н від 14.01.2026, додаткових угод №1-4 від 20.02.2026, гонорар адвоката (аванс).
Прибутковим касовим ордером №5 від 10.03.2026 підтверджується перерахування позивачем на рахунок адвоката 10.000,00 грн.

Повноваження адвоката позивача підтверджуються ордером серії ВІ №1379937 від 12.03.2026.

Оцінюючи правові відносини позивача з адвокатом, суд доходить таких висновків.
Статтею 15 ГПК України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21).
Дослідивши надані позивачем докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує такі критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: категорію справи, обсяг виконаної роботи під час розгляду справи, відшукання доказів на підтвердження заперечень. Також суд враховує, що надання консультацій з питань права (2.000,00 грн), підготовка та подання досудової претензії (5.000,00 грн), яка не є обов`язковою; підготовка та направлення адвокатського запиту (1.000,00 грн), який не є обов`язковим; підготовка документів, в тому числі копіювання, засвідчення копій документів, необхідних для подання позовної заяви до суду (2.000,00 грн), підготовка, оформлення та подання позовної заяви до суду першої інстанції 10.000,00 грн), охоплюються послугою підготовки та оформлення позовної заяви до суду, вартість якої сторони договору про надання правової допомоги визначили у сумі 10.000,00 грн. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у постановах від 25.08.2025 у справі №924/1334/23, від 02.07.2025 у справі №910/10776/24, від 01.07.2025 у справі №916/1986/24, від 13.05.2025 у справі №870/1/25, від 06.02.2025 у справі №904/4463/23 тощо.
Також суд виходить з того, що Верховний Суд неодноразово вказував, що послуги з вивчення позову (відзиву, апеляційної чи касаційної скарг тощо), аналізу актуальної судової практики та підготовки правової позиції у справі охоплюється послугою з підготовки позову (або відзиву, апеляційної чи касаційної скарг тощо) (зокрема у постанові Великої Палата Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/789/21, від 20.05.2024 у справі №910/14588/21, від 14.01.2025 у справі №914/1689/23).
Крім того, така послуга як підготовка додатків до позовної заяви не відноситься до послуг правничої допомоги, а витрати на неї не підлягають відшкодуванню як витрати на оплату правничої допомоги.
Верховний Суд неодноразово вказував, що підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів не є професійною правничою допомогою, оскільки такі дії не потребують спеціальних професійних знань/навичок; витрати, пов`язані з виготовленням (друком) копій, скануванням документів та іншими технічними операціями, не мають характеру самостійної юридичної послуги, а зазначені витрати є організаційно-технічним процесом, що є невід`ємною частиною надання адвокатом правничої допомоги клієнту, відтак їх виокремлення у складі витрат на професійну правничу допомогу є недоцільним (зокрема у постановах від 11.12.2025 у справі №910/10798/23, від 16.01.2024 року у cправі №903/87/23).
Щодо витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги за підготовку і подання відповіді на відзив (5.000,00 грн) та безпосередньої участі адвоката під час судового засідання, з урахуванням понесених адвокатом транспортних витрат (5.000,00 грн), суд такі витрати позивача покладає на відповідача у розмірі 10.000,00 грн.
Докази підготовки і подання апеляційної скарги (5.000,00 грн), відзиву на апеляційну скаргу (5.000,00 грн), касаційної скарги (5.000,00 грн), відзиву на касаційну скаргу (5.000,00 грн) до справи не долучено. Більш того справа розглядається у суді першої інстанції і такі витрати на час ухвалення рішення є передчасними.
Що стосується витрат позивача за підготовку і подання до суду інших процесуальних документів (заяв, клопотань, тощо), вартість яких визначена у розмірі 3.000,00 грн, то суд встановив, що, окрім позову та відповіді на відзив, адвокат позивача в межах справи №904/1564/26 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, подання якої зумовлено помилкою самого позивача, допущеною у позові, а тому витрати позивача на підготовку і подання до суду інших процесуальних документів (заяв, клопотань, тощо), вартість яких визначена у розмірі 3.000,00 грн, не підлягають покладенню на відповідача.

Суд звертає увагу, що адвокат позивача виставив позивачу рахунок-фактуру №09/03-2026 від 09.03.2026 на суму 40.000,00 грн, однак у призначенні платежу вказав за надання правової (правничої) допомоги згідно договору №б/н від 14.01.2026, додаткових угод №1-4 від 20.02.2026, гонорар адвоката (аванс).
У пункті 4.1 договору №б/н від 14.01.2026 позивач та адвокат узгодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається додатковою угодою або на підставі акту надання юридичних послуг.
До позову долучено лише додаткову угоду №1 від 20.02.2026, у п. 1 умов якої клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу щодо представництва прав та інтересів в судах господарської юрисдикції по договору №150/25 від 17.06.2025 в частині стягнення, зокрема, суми основного боргу. 
Тобто питання надання та оплати послуг правничої допомоги у справі №904/1564/26 врегульовано саме додатковою угодою №1 від 20.02.2026. Доказів того, що додаткові угоди (№2-4 від 20.02.2026, про які вказано у рахунку-фактурі №09/03-2026 від 09.03.2026 на суму 40.000,00 грн) стосуються справи №904/1564/26 позивач суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви (30.575,71 грн) та витрати на професійну правничу допомогу (20.000,00 грн) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, ВУЛИЦЯ ЗАВОДСЬКА, будинок 2; ідентифікаційний код 00130820) на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "МЕТАС" (51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул.Сокола Олекси, будинок 44; ідентифікаційний код 32697615) 2.547.975,51 грн (два мільйона п`ятсот сорок сім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять грн 51 к.) заборгованості, 30.575,71 грн (тридцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять грн 71 к.) судового збору, 20.000,00 грн (двадцять тисяч грн 00 к.) витрат на оплату професійної правової допомоги..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 04.06.2026.

Суддя С.А. Дупляк