ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/1417/25
Номер провадження 22-ц/818/1852/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2025 року в складі судді Шрамко Л.Л. по справі № 642/1417/25 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18 листопада 2020 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 70 000,00 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Зазначив, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту.
Станом на 30 квітня 2023 року ОСОБА_1 прострочила зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення підпункту 5.17 пункту 5 Розділу ІІ Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 квітня 2023 року направив повідомлення «пуш» про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідачка на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до пунктів 5.18, 5.19 кредит 29 травня 2023 року став у формі «на вимогу».
Загальний розмір заборгованості відповідачки перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 03 жовтня 2024 року становить 87 866,87 грн, із них: 87 866,87 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0 грн - заборгованість за пенею, 0 грн – заборгованість за порушення грошового зобов`язання.
Посилаючись на вказане, АТ «Універсал Банк» просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 листопада 2020 року у розмірі 87 866,87 грн станом на 03 жовтня 2024 року та судові витрати у розмірі 3028,00 грн.
Заочним рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2025 року, в якому ухвалою суду від 07 травня 2025 року виправлено описку, позов - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 листопада 2020 року станом на 03 жовтня 2024 року в розмірі 87 866,87 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
Заочне рішення суду мотивовано тим, що АТ «Універсал Банк» довело факт отримання відповідачкою від банку кредитних коштів, існування між сторонами кредитних взаємовідносин та наявну заборгованість.
28 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення – залишено без задоволення.
На вказане заочне рішення через систему «Електронний суд» через суд першої інстанції 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення, витребувати в АТ «Універсал Банк» для огляду у суді оригінал договору про надання банківських послуг «Monobank» від 18 листопада 2020 року з додатками, який був укладений з нею.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що розмір заборгованості перевищує кредитний ліміт. Вона тривалий час сплачувала заборгованість, що не було враховано банком при значенні розміру заборгованості. Доказів про узгодження умов надання коштів позивач не надав, Умови і правила обслуговування в банку, паспорт споживчого кредиту та довідка про видачу картки не містять її підпису, а анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору. Нараховані відсотки безпідставно включені до загального розміру заборгованості. Вона не укладала кредитного договору, роздруківку якого долучено позивачем до позовної заяви, має сумніви у достовірності такого доказу, а тому просить суд витребувати для огляду його оригінал. Також позивачем не надано належних доказів перерахування кредитних коштів їй як позичальниці, а розрахунок заборгованості не є належним доказом. Позивачем не надано доказів надсилання їй досудової вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 листопада 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а.с. 15).
У заяві зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що дана заява разом із Умовами і Правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів MONOBANK|Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, Тарифами, що розміщені за посиланнями, складають договір про надання банківських послуг.
Підписуючи анкету-заяву ОСОБА_1 підтвердила: отримання примірника договору в мобільному додатку монобанк, своє ознайомлення та згоду з умовами договору, укладення нею договору та зобов`язалась виконувати його умови.
Як вбачається з пунктів 2, 3 анкети-заяви ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць. Беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилась з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. 
Крім того, ОСОБА_1 відповідно до підписаної анкети-заяви просила вважати її власноручний підпис або його аналоги (у тому числі УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку, із цією метою засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися УЕП в мобільному додатку для засвідчення її дій. Також визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису, та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею з використанням простого електронного підпису або УЕП.
З довідки про наявність рахунку від 03 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_2 та видано чорну картку № НОМЕР_1 , що активна до жовтня 2024 року (а.с. 13).
Як вбачається з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 за договором від 18 листопада 2020 року за карткою № НОМЕР_1 18 листопада 2020 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн, який в подальшому 13 березня 2021 року збільшено до 50 000,00 грн, а 17 грудня 2021 року – до 70 000,00 грн (а.с. 14).
Відповідно до довідки про рух коштів по картці від 03 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 за період з 18 листопада 2020 року по 03 жовтня 2024 року кредитний ліміт станом на 03 жовтня 2024 року становить 70 000,00 грн, заборгованість станом на 03 жовтня 2024 року становить 87 866,87 грн, сума витрат за період 251 120,01 грн, сума зарахувань за період 163 253,14 грн (а.с. 10-12).
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 18 листопада 2020 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 (а.с. 7-8), відповідно до якого станом на 03 жовтня 2024 року її розмір становить 87 866,87 грн, із них: 87 866,87 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0 грн - заборгованість за пенею, 0 грн – заборгованість за порушення грошового зобов`язання.
У матеріалах справи також наявні копія Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank| Universal bank, Тарифів, Паспорту споживчого кредиту, в яких викладені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, санкції за порушення зобов`язань, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача. На вищевказаних документах відсутній підпис відповідачки (а.с. 16-33).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено судом, 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в якій просила про відкриття на її ім`я рахунку у гривні з встановленням кредитного ліміту. Кредитний ліміт було встановлено в розмірі 20 000,00 грн, у подальшому збільшено до 70 000,00 грн. Умовами анкети-заяви передбачено сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,1% на місяць.
Банком на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надано довідку - рух коштів по картці від 03 жовтня 2024 року, тобто виписку по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 10-12), та розрахунок заборгованості (а.с. 7-8).
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах належать касові, банківські документи, ордери, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на роботу, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, рахунки-фактури, авансові звіти тощо.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості є похідним від первинної бухгалтерської документації, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, і відповідає їй.
Як вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідачка впродовж 2020-2023 років активно користувалась кредитною карткою, а також нею періодично вносились кошти на погашення заборгованості у загальному розмірі 163 253,14 грн.
Отже, відповідачка своїми діями визнавала наявність кредитних правовідносин з АТ «Універсал Банк».
Дані обставини ОСОБА_1 не спростовано, доказів щодо повного фактичного повернення коштів, здійснення платежів, які б не були враховані у виписці та розрахунку банку, відповідачкою не надано.
Розмір заявленої банком заборгованості – 87 866,87 грн підтверджується наданими позивачем випискою та розрахунком заборгованості, дані яких відповідачкою під час розгляду справи у судах спростовано не було.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 18 листопада 2020 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що у позивача виникло право вимагати повернення суми кредиту в судовому порядку та стягнення з відповідачки на його користь суми заборгованості за кредитом в розмірі 87 866,87 грн.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що анкета-заява не містить істотних умов договору, а надання кредитних коштів не підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає безпідставними. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що відповідачка просила відкрити їй рахунок та встановити кредитний ліміт, ознайомилась та погодилась з умовами кредитного договору, підтвердила його укладення і зобов`язалась виконувати. Інформація щодо надання кредитного ліміту та його зміни відображена у довідках про розмір встановленого кредитного ліміту та про рух коштів по рахунку. Своїм правом на зменшення кредитного ліміту позичальниця не скористалась. Перевищення суми заборгованості (87 866,87 грн) розміру кредитного ліміту 70 000,00 грн зумовлено тим, що заборгованість складається з повністю використаного кредитного ліміту у сумі 70 000,00 грн та овердрафту – 17 866,87 грн. З вищевказаної довідки про рух коштів також вбачається, що відповідачка активно користувалась кредитним лімітом, здійснювала покупки, перекази, а також здійснювалось й погашення заборгованості. Розмір процентів за користування кредитом (3,1% на місяць) передбачений безпосередньо умовами анкети-заяви від 18 листопада 2020 року, яка підписана відповідачкою, тобто узгоджений сторонами, і саме за такою процентною ставкою нараховувались проценти (у розрахунку вказано ставку 37,2 % як річну).
Доводи відповідачки щодо того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки розрахунок є арифметично правильним та відповідає умовам укладеного договору і даним, що містяться у довідці про рух коштів по рахунку (виписці), тобто у даному разі є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості.
Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем не надано доказів надсилання їй досудової вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором, колегія суддів відхиляє, оскільки банк звернувся до суду з позовом після закінчення строку дії картки (жовтень 2024 року) і користування кредитними коштами, тож стягнення заборгованості не є достроковим. 
Клопотання ОСОБА_1 щодо витребування оригіналу договору для огляду, оскільки вона має сумніви у достовірності такого доказу, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
У цій справі позивачем до позовної заяви надано належним чином посвідчену фотокопію анкети-заяви від 18 листопада 2020 року на паперовому носії (а.с. 15). У графі підпис клієнта міститься підпис ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до пункту 1 анкети-заяви, відповідачка підтвердила, що підписуючи її отримала примірник договору в мобільному додатку «Monobank», ознайомилась з умовами договору та погодилась з ними, а також підтвердила укладання вказаного договору.
Відповідачка вважає такий доказ неналежним і недостовірним без наведення аргументів сумніву у його справжності. При цьому, вона водночас сама підтверджує, що неодноразово здійснювала повернення кредитних коштів.
Верховний Суд у постанові від 18 червня 2021 року у справі 234/8079/20 виснував, що за наявності в матеріалах справи паперових копій доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу, відсутні підстави для дослідження оригіналу електронного доказу.
Виходячи з викладеного, оскільки обґрунтованих аргументів щодо сумнівів у відповідності поданої паперової копії оригіналу відповідачкою не наведено, підстав для витребування оригіналу договору колегія суддів не вбачає.
До того ж, у розпорядженні відповідачки також наявний примірник договору, направлений їй у мобільному додатку «Monobank», адже на його неотримання вона не посилалась, однак своїм правом надати такий доказ до суду вона не скористалась.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України. Підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналу доказу залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук 

О.Ю. Тичкова