ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/3315/25	

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:
від позивача – Лєман Н.Г. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) 
від відповідача (скаржника) – Терещенко К.С. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) 

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейн Тауер Компані” від 11 лютого 2026 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 15 січня 2026 року (повний текст підписано 22.01.2026), суддя Березяк Н.Є.
у справі № 914/3315/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бітрейд Вест”, с-ще Івано-Франкове, Львівська область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейн Тауер Компані”, м. Київ
про зобов`язання звільнити приміщення шляхом виселення, стягнення 578,90 грн пені та 14 400 грн неустойки
встановив:
28 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Бітрейд Вест” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейн Тауер Компані” про зобов`язання звільнити приміщення шляхом виселення, стягнення 578,90 грн пені та 14 400 грн неустойки.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 15 січня 2026 року у справі № 914/3315/25 позовні вимоги задоволено. Суд ухвалив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тауер Компані» звільнити та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Бітрейд Вест» частину даху адміністративного корпусу, що знаходиться за адресою: 81070, Львівська обл., Яворівський р-н., смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, буд. 55Б, в стані, не гіршому, ніж при отриманні в оренду за договором оренди № 5001531 від 01.11.2021 та актом прийому-передачі від 01.11.2021 до договору, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тауер Компані» із займаного приміщення. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну оплату рахунків оренди за лютий, березень, квітень, травень 2025 року у розмірі 578,90 грн, неустойку за прострочення повернення майна у розмірі 14 400 грн, що загалом складає 14 978,90 грн. Здійснено розподіл судових витрат: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6 056 грн та 10 000 грн - витрат на правову допомогу; в задоволенні решти вимог про стягнення судових витрат відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що факт припинення дії договору оренди шляхом одностороннього розірвання позивачем підтверджується долученими до матеріалів справи попередженням (повідомленим) № 1 від 03.06.2025 про дострокове припинення (розірвання) договору та повторним попередженням (повідомлення) про дострокове припинення (розірвання) договору з проханням звільнення майна та передачі орендодавцю майна до 31.07.2025. Разом з тим, судом встановлено, що на дату подання позовної заяви відповідач не звільнив майно позивача та не передав таке в стані, не гіршому, ніж при отриманні в оренду, доказом чого є відсутність акту повернення майна. При цьому, прострочення виконання обов`язку відповідача щодо повернення майна почало свій перебіг з 03.07.2025, згідно з попередженням (повідомленням) від 03.06.2025, відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки за час фактичного користування орендованим майном за період липень-вересень 2025, судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню неустойка в заявленій до стягнення сумі – 14 400 грн. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач порушив умови договору оренди щодо повного та своєчасного внесення орендної плати за лютий, березень, квітень, травень 2025 року, у зв`язку з чим, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені згідно з п.4.1 договору оренди, дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення пені в сумі 578,90 грн, тобто у заявленому позивачем розмірі. На спростування заперечень позивача щодо виникнення прострочення оплати через зміну банківських реквізитів позивача, суд взяв до уваги надані позивачем скріншоти (принтскріни) протоколів з системи «FREDO ДокМен» з датами відправлення та доставлення відповідачу кожного з рахунків та кожного з Актів за період з грудня 2024 року по липень 2025 року, як додатковий доказ наявності у відповідача вчасно актуальних реквізитів рахунків позивача та актів за кожен відповідний місяць оренди. Суд встановив, що позивач впродовж грудня 2024 - липня 2025 через систему «FREDO ДокМен», що є можливостями системи «М.E.Dос», що наявна у відповідача підписував та надсилав відповідачу акти надання послуг, які доставлені відповідачу, що підтверджується відповідним повідомленням про доставку документа адресату.
Крім цього, дослідивши матеріали справи, оцінивши складність справи, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума витрат на правничу допомогу (25 000 грн) є неспівмірною із складністю справи, у зв`язку із чим стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тауер Компані» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15 січня 2026 року у справі № 914/3315/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що договір оренди автоматично пролонговано на той самий строк на тих самих умовах до 20.10.2027, оскільки ТОВ «Бітрейд Вест» не повідомило за два місяці до закінчення строку про його припинення. Крім цього, посилаючись на п.3.12 договору оренди, наголошує, що орендар не несе відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату платежів у випадку ненадання чи несвоєчасного надання орендодавцем банківських реквізитів чи надання невірних банківських реквізитів, інших особових даних. Водночас на запити відповідача позивачем не було надано актуальних банківських реквізитів. Відтак, вважає, що ТОВ «Бітрейд Вест» не мало правових підстав для дострокового розірвання договору оренди, оскільки факт тимчасової несплати орендних платежів був спричинений саме винною поведінкою ТОВ «Бітрейд Вест» – ненаданням актуальних банківських реквізитів.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).
Судові засідання з розгляду справи в апеляційному суді проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на підставі клопотань представників сторін та відповідних ухвал суду.
Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15 січня 2026 року у справі № 914/3315/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бітрейд Вест» (в тексті договору – орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тауер Компані» (в тексті договору – орендар) укладено договір оренди № 5001531, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину даху адміністративного корпусу площею 15 кв.м, що знаходиться за адресою: 81070, Львівська обл., Яворівський р-н., смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, буд. 55Б (в тексті договорі – майно), з визначенням меж на відповідній план-схемі, з метою встановлення інфраструктури орендаря з правом розміщення телекомунікаційного обладнання операторів телекомунікаційного зв`язку, прокладенням антено-фідерної траси, розміщення антено-фідерних пристроїв, прокладення оптоволоконної траси.
Наведене майно 01.11.2025 передано в оренду за актом прийому-передачі.
Пунктом 1.7 Договору передбачено, що повернення майна орендарем орендодавцю при припиненні дії договору оформляється відповідним актом.
Згідно з п.2.1 Договору орендар, зокрема, зобов`язаний: використовувати майно відповідно до положень договору; дотримуватись на орендованому майні протипожежних правил (включаючи забезпечення засобами пожежогасіння); підтримувати майно у належному стані, погоджувати з орендодавцем заходи щодо переобладнання майна та комунікаційних систем і мереж, не завдавати шкоди майну, іншим частинам будівлі та її обладнанню; своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені договором платежі; забезпечити наявність комплекту документації та інфраструктуру орендаря (зокрема, дозвільного характеру); встановити прилади обліку електроенергії, охоронну і пожежну сигналізацію; звільнити майно не пізніше 30 діб з дати припинення договору та передати майно орендодавцю, в стані, не гіршому, ніж при отриманні в оренду.
Відповідно до п.3.1 Договору за щомісячне користування майном орендар зобов`язаний оплачувати орендну плату, розмір якої з урахуванням індексації становить 2 400 грн в місяць з ПДВ.
У п.3.3 Договору сторони погодили, що нарахування орендної плати починається з дати, зазначеної в акті передачі та припиняється датою підписання сторонами акту повернення.
Орендар здійснює оплату орендної плати за поточний місяць не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним періодом в національній валюті України шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця (п.3.11 Договору).
Орендар не несе відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату платежів у випадку ненадання чи несвоєчасного надання орендодавцем орендарю банківських реквізитів чи надання невірних банківських реквізитів, інших особових даних (п.3.12 Договору).
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати рахунків з вини орендаря він сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.
Договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами і діє до 30 жовтня 2024 року. Не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору, сторона, яка бажає продовжити його дію з коригуванням умов договору або припинити його дію, повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, договір вважається продовженим на той самий строк на тих же умовах (п.7.1 Договору).
Згідно з п.8.1 Договору орендодавець має право на дострокове припинення дії договору лише у випадках, зокрема, якщо орендар з власної вини більше, ніж 3 місяці підряд не сплачує платежі визначені цим договором.
У зв`язку з використанням орендарем більшої площі, ніж зазначено в договорі оренди, що зафіксовано в акті обстеження об`єкта від 07.05.2025, невиконанням зобов`язань протипожежних правил згідно акту обстеження об`єкта від 19.05.2025, не сплатою орендної плати більше ніж 3 місяці підряд, орендодавець звернувся до орендаря з попередженням (повідомленням) № 1 від 03.06.2025 про дострокове, з 30.06.2025 припинення (розірвання) договору оренди № 5001531 від 01.11.2021 та вимогою оплати орендної плати за березень-травень 2025 року. Вказаний лист отримано відповідачем 10.06.2025, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, долученим до позовної заяви.
У відповідь орендар направив орендодавцю лист № 4361-25/ЮТК від 16.06.2025, в якому повідомив, що не мав актуальних реквізитів орендодавця, відтак, згідно з п.3.12 договору оренди не несе відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату платежів.
Оскільки відповідач не звільнив приміщення та не повернув (не передав) майно орендодавцю протягом 30 діб з дати припинення договору (до 03.07.2025), позивач направив відповідачу повторне попередження (повідомлення) від 16.07.2025 № 16/07-2025 про дострокове припинення (розірвання) договору, в якому попередив (повідомив) про надання додаткового строку для звільнення майна та передачі його орендодавцю до 31.07.2025.
Відповідач об`єкт оренди позивачу не повернув; відповідний акт відсутній у матеріалах справи.
У жовтні 2025 року ТОВ “Бітрейд Вест” звернулося до суду з цим позовом про зобов`язання “Юкрейн Тауер Компані” звільнити приміщення шляхом виселення, а також стягнення 578,90 грн - пені (за прострочення оплати орендної плати за лютий, березень, квітень, травень 2025 року) та 14 400 грн - неустойки (у вигляді подвійної плати за користування річчю відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України за період з 03.07 по 03.10.2025 року).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 ЦК України).
За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст.283 ГК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється (ч.3 ст.615 ЦК України).
Так у п.8.1 Договору сторони погодили, що орендодавець має право на дострокове припинення дії договору лише у випадках, зокрема, якщо орендар з власної вини більше ніж 3 місяці підряд не сплачує платежі визначені цим договором.
Судом встановлено, що орендар не сплатив орендодавцю орендну плату за лютий, березень, квітень, травень 2025 року у строк, погоджений сторонами в договорі оренди. Така сплачена орендарем лише 10 липня 2025 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями .
Водночас, судом правомірно відхилено посилання відповідача на відсутність його вини, у зв`язку з відсутністю у нього актуальних реквізитів орендодавця, в тому числі рахунку, на який слід здійснювати оплату.
Так, доказами, що містяться у матеріалах справи, підтверджується електронне надіслання (в системі «FREDO ДокМен») позивачем відповідачу відповідних рахунків на оплату та актів наданих послуг за період з грудня 2024 року по липень 2025 року. Такі акти доставлені відповідачу, що підтверджується відповідним повідомленням про доставку документа адресату:
- Акт за грудень 2024 створений, підписаний позивачем, відправлений та доставлений відповідачу 15.01.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за січень 2025 створений, підписаний позивачем, відправлений та доставлений відповідачу 14.02.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за лютий 2025 створений, підписаний, відправлений позивачем 28.02.2025 та доставлений відповідачу 03.03.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за березень 2025 створений, підписаний позивачем, відправлений та доставлений відповідачу 14.04.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за квітень 2025 створений, підписаний, відправлений позивачем 07.05.2025 та доставлений відповідачу 09.05.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за травень 2025 створений, підписаний позивачем, відправлений та доставлений відповідачу 09.06.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за червень 2025 створений, підписаний, відправлений позивачем 30.06.2025 та доставлений відповідачу 01.07.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен»;
- Акт за липень 2025 створений, підписаний, відправлений позивачем 08.08.2025 та доставлений відповідачу 11.08.2025, доказом чого є акт, на якому проставлена електронна печатка відповідача та скріншот протоколу з системи «FREDO ДокМен».
Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Згідно з ст.6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Статтею 11 вказаного вище Закону передбачено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.
З огляду на наведені вище положення законодавства, місцевий господарський суд правомірно взяв до уваги надані позивачем докази: надіслані з використанням електронної системи документообігу (за допомогою програми «M.E.Doc») рахунки та акти наданих послуг за період грудень 2024 – травень 2025 року, які отримані відповідачем та підписані електронними цифровими підписами і печатками сторін, в тому числі і відповідачем. На таких актах міститься позначка «Документ прийнятий контрагентом».
Відтак, наведеним вище спростовуються твердження відповідача про відсутність в останнього актуальних реквізитів орендодавця на оплату орендної плати.
Судом встановлено, що оплату орендної плати за лютий-травень 2025 року відповідач здійснив лише 10 липня 2025 року після отримання листа позивача про дострокове розірвання договору, при цьому, не надав будь-яких доказів про інформування позивачем нового рахунку саме в цей період, а враховуючи встановлені вище обставини щодо електронного документообігу між сторонами, колегія суддів вважає безпідставними посилання орендаря на відсутність у нього реквізитів орендодавця, як на підставу для несплати орендної плати у строк, визначений в договорі оренди.
Отже, факт припинення дії договору оренди шляхом його одностороннього розірвання з боку орендодавця підтверджується долученими до матеріалів справи попередженням (повідомленим) № 1 від 03.06.2025 про дострокове припинення (розірвання) договору та повторним попередженням (повідомлення) про дострокове припинення (розірвання) договору з проханням звільнення майна та передачі орендодавцю майна до 31.07.2025.
Повідомлення про припинення дії договору відповідач отримав в червні 2025 року, однак, майно, що було предметом оренди позивачу не повернув. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Згідно з ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.
У п.2.1.9 Договору сторони погодили, що орендар зобов`язаний звільнити майно не пізніше 30 діб з дати припинення договору та передати майно орендодавцю, в стані, не гіршому, ніж при отриманні в оренду, а в п.1.7 Договору погодили, що повернення майна орендарем орендодавцю при припиненні дії договору оформлюється відповідним актом.
Відповідний акт про повернення майна з оренди в матеріалах справи відсутній.
Крім цього, згідно з ч.2 ст.785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України).
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України).
Санкція, передбачена частиною 2 статті 785 ЦК України є різновидом неустойки (штрафної санкції), яка є законною неустойкою і застосовується у разі, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі.
Так, позивачем нараховано відповідачу неустойку на підставі ч.2 ст.785 ЦК України в розмірі 14 400 грн за період з 03 липня по 03 жовтня 2025 року (по 4 800 грн за місяць), зважаючи на попередження (повідомлення) № 1 від 03.06.2025 про дострокове припинення (розірвання) договору та повернення майна.
Поряд з цим, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 578,90 грн, нараховану на підставі п.4.1 Договору оренди за прострочення оплати орендної плати за лютий, березень, квітень та травень 2025 року).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).
Так, згідно з п.4.1 Договору у випадку несвоєчасної оплати рахунків з вини орендаря він сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.
Судом встановлено, що у відповідності до п.3.11 Договору орендар зобов`язався сплатити орендну плату за лютий 2025 до 15.03.2025; за березень 2025 - до 15.04.2025; за квітень 2025 - до 15.05.2025; за травень 2025 - до 15.06.2025. Всупереч умовам договору відповідач сплатив орендну плату за вказані місяці лише 10 липня 2025 року, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та не заперечується самим відповідачем.
Водночас суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність його вини у простроченні зобов`язання, з підстав, встановлених судом вище.
Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правильність таких. 
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі.
Щодо доводів апелянта про пролонгацію договору на той самий строк та на тих самих умовах до 20.10.2027, колегія суддів наголошує, що як встановлено судом вище, позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим п.8.1 Договору, достроково припинив дію договору, у зв`язку з допущеним орендарем порушенням умов договору, зокрема щодо сплати орендної плати.
Посилання скаржника на п.3.12 Договору є безпідставними, оскільки у матеріалах справи містяться докази, що підтверджують отримання відповідачем рахунків та актів в електронному вигляді.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.
Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (ч.1 ст.275 ГПК України).
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,
ухвалив:
Рішення Господарського суду Львівської області від 15 січня 2026 року у справі № 914/3315/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тауер Компані» – без задоволення.
Матеріали справи № 914/3315/25 повернути до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 08 травня 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.