Справа № 703/6055/25 
2/703/162/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Волосовського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- в с т а н о в и в :
ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року у розмірі 15037 грн. 93 коп. з підстав невиконання його умов, а також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 376 грн. 60 коп., три проценти річних в розмірі 61 грн. 24 коп. Крім того просив стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 лютого 2019 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 22036000112345.
Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті банку: http://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором.
Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу.
Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом.
Відповідно до умов кредитного договору, клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо укладення цього кредитного договору. Банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору Паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, в тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення цього кредитного договору, а також, що банк не обмежував його у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення.
Відповідно до умов кредитного договору, цей кредитний договір укладений в 2 примірниках, що мають однакову юридичну силу, один для клієнта, інший для банку.
Відповідно до умов кредитного договору, договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього кредитного договору та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
На виконання умов вказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Натомість, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.530, 1082, 1084 ЦК України, 15 грудня 2021 року, згідно укладеного Договору факторингу №15/12/21, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача.
Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року становить 15037 грн. 93 коп., із яких: 10644 грн.55 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 837 грн. 38 коп. - заборгованість по відсотках; 3556 грн. 00 коп. заборгованість по комісії.
Позивач зауважує, що під час укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення указаного правочину.
ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору.
Однак, станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача, ні на рахунок первісного кредитора не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам.
Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, позивач ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року у розмірі 15037 грн. 93 коп., а також відповідно до ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року в сумі 376 грн. 60 коп. та три проценти річних втрати за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 61 грн. 24 коп. Крім того просив стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу – для надання відповіді на відзив. 
Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання також не з`явися, однак звернувсь до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі. Вказав, що не має заперечень проти позову в частині стягнення заборгованості. Водночас заявив клопотання про зменшення розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зауважив, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. є неспівмірною із складністю даною справи, ціною позову, виконаним адвокатом обсягом послуг, вважає, що у даному випадку достатнім, співмірним і справедливим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу міг би бути розмір у сумі 1500 грн. 
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 18 лютого 2019 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 22036000112345 (а.с.18).
Згідно п.1.1 вказаного Кредитного договору, за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строки та виконати свої зобов`язання за даним договором в порядку обсязі.
Відповідно до п.1.2 зазначеного Кредитного договору, за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 12700 грн.00 коп., строк кредитування 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту 18 лютого 2022 року, цільове призначення на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.
Згідно п.1.3 вказаного Кредитного договору, банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та інше.
Відповідно до п.1.4 зазначеного Кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо банк не надав кредит протягом 7 операційних днів, цей договір вважається не укладеним.
Згідно п.1.5 вказаного Кредитного договору, клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст.1071 ЦК України та ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає банку в дату видачу кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «СК «Уніка Життя» суму страхового платежу у розмірі 2700 грн. 00 коп. за весь період страхування, згідно договору страхування №ВР-22036000112345 від 18 лютого 2019 року.
Відповідно до п.2.1 зазначеного Кредитного договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (обов`язковий платіж).
Згідно п.2.2 вказаного Кредитного договору, дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього договору. Погашення заборгованості за цим договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу на наступні рахунки: рахунок для внесення обов`язкових платежів 262090000406787 у АТ «Банк Кредит Дніпро», код банк 305749, код ІПН (клієнта) 2749914138, призначення платежу поповнення поточного рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_1 ; рахунок для дострокового погашення заборгованості за цим договором: 2909.6.0000020492 в АТ «Банк Кредит Дніпро», код банк 305749, код ІПН (клієнта) 2749914138, призначення платежу погашення заборгованості за договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року, 2749914138, ОСОБА_1 . Банк списує кошти з рахунку клієнта для погашення заборгованості за обов`язковим платежем у порядку договірного списання, відповідно до умов УДБО, в дату платежу, що визначена в Графіку платежів. Для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за обов`язковим платежем клієнт зобов`язаний забезпечити надходження коштів в сумі обов`язкового платежу на відповідний рахунок не пізніше 21 години 00 хвилин (за Київським часом) дати платежу, що визначена в Графіку платежів.
Відповідно до п.3.1 зазначеного Кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
Згідно п.3.2 вказаного Кредитного договору, зміни та доповнення до цього договору вносяться сторонами у письмовій формі шляхом укладення додаткових договорів до цього договору.
Відповідно до п.3.3 зазначеного Кредитного договору, порядок відмови клієнта від кредиту, дострокового погашення заборгованості за цим договором, відповідальність сторін за порушення умов цього договору та інші умови кредитування викладені в УДБО.
Згідно п.3.4 вказаного Кредитного договору, укладаючи з банком цей договір клієнт приймає на себе всі обов`язки на набуває всіх прав, передбачених УДБО.
Відповідно до п.3.5 зазначеного Кредитного договору, даний договір укладений в 2 (двох) примірниках, що мають однакову юридичну силу, один для клієнта, інший для банку.
Згідно п.3.6 вказаного Кредитного договору, підписанням цього кредитного договору клієнт підтверджує, що: п.3.6.1 банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; п.3.6.2 банк надав для ознайомлення в письмовій формі Паспорт продукту; п.3.6.3 банк надав в повному обсязі інформацію, що передбачена частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі, про розмір винагороди, яку банк отримує від страхової компанії, як агент, за пропонування послуг страхування. Інформація про розмір винагороди міститься в УДБО та є загальнодоступною на офіційному сайті банку; п.3.6.4 до моменту підписання цього договору, ознайомлений з умовами УДБО та погоджується з тим, що цей договір з боку банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитку печатки банку та підпису уповноваженої особи банку. Зміст статей 6, 627 та 207 ЦК України роз`яснено, із зразками печатки та підписів уповноваженої особи банку клієнт ознайомлений та надає згоду щодо такої письмової форми договору.
У розділі 4 зазначеного Кредитного договору наявний Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 мав повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати щомісячні платежі за додатковими і супутніми послугами починаючи з 18 березня 2019 року до 18 лютого 2022 року у загальній сумі 28702 грн.19 коп. (тобто по 797 грн. 28 коп.). Сума платежів за розрахунковий період 28702 грн.19 коп., з яких: 12700 грн. 00 коп. – на погашення суми кредиту, 0 грн. 19 коп. - проценти за користування кредитом, 16002 грн. 00 коп. -за розрахунково-касове обслуговування; 2700 грн. 00 коп. – інші послуги банку. Реальна річна процентна ставка 134,69%. Загальна вартість кредиту 28702 грн.19 коп.
Крім того, 18 лютого 2019 року відповідачем ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою з страховкою Промо, Згоду на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису та укладено з ПрАТ «СК «Уніка Життя» договір добровільного страхування життя клієнтів №ВР-22036000112345.
На виконання умов вище вказаного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. 
Окрім того, у поданій до суду письмовій заяві відповідач не заперечував факт укладення договору №22036000112345 від 18 лютого 2019 року із АТ «Банк Кредит Дніпро», а відповідно, відповідач визнає отримання за даним договором коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитного договору. Таким чином вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що укладення договору із боку відповідача не було добровільним, відтак уклавши договір на відповідних умовах, керуючись засадами свободи договору, сторони взяли на себе зобов`язання виконувати його. При дослідженні умов укладеного договору не виявлено підстав вважати будь-яку з них такою, що може трактуватися як явно несправедлива у визначенні Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».
Відтак, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро» (первісним кредитором) та відповідачем у справі – ОСОБА_1 вказаного правочину.
Із наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 24 вересня 2026 року виписки з рахунків ОСОБА_1 за період з 18 лютого 2029 року по 15 грудня 2021 року та деталізованого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року, здійснював часткове погашення заборгованості, однак в розмірі недостатньому для оплати всіх складових заборгованості.
Відтак всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам та комісії у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.
Згідно із розрахунком заборгованості, складеним «Банк Кредит Дніпро» наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів від 24 вересня 2026 року за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року станом на 15 грудня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором у загальній сумі 15037 грн. 93 коп., із яких: 10644 грн.55 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 837 грн. 38 коп. - заборгованість по відсотках; 3556 грн. 00 коп. заборгованість по комісії. 
При цьому, доказів повного погашення відповідач ОСОБА_1 , вищевказаної заборгованості за кредитним договором, матеріали справи не містять.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» («Клієнт») та ТОВ «Цикл Фінанс» («Фактор») укладено договір факторингу №15/12/21.
Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Згідно п.1.2 вказаного Договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до п.6.2.1 зазначеного Договору факторингу, за цим договором клієнт передає, а фактор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості.
Згідно п.6.2.2 вказаного Договору факторингу, права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку 3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності.
Відповідно до п.12.1 зазначеного Договору факторингу, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
15 грудня 2021 року клієнтом - АТ «Банк Кредит Дніпро» та фактором - ТОВ «Цикл Фінанс» підписано акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 15 грудня 2021 року до Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року.
Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року у загальній сумі 15037 грн. 93 коп., із яких: 10644 грн.55 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 837 грн. 38 коп. - заборгованість по відсотках; 3556 грн. 00 коп. заборгованість по комісії.
05 серпня 2025 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Однак відповідач звернення проігнорував, вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив.
Правовою підставою заявлених ТОВ «Цикл Фінанс» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.
Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої).
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом частини першої статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, відповідно до якої, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, за змістом наведених норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперову копію, зокрема, кредитного договору №22036000112345 від 18 лютого 2019 року, який підписано відповідачем ОСОБА_1 особисто, містить особисті дані позичальника: реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП, номер телефону, визначені умови видачі кредиту та погоджені умови кредитування.
Зазначені обставини свідчать про належне укладення кредитного договору №22036000112345 від 18 лютого 2019 року, в тому числі погодження відповідача ОСОБА_1 з умовами вказаного договору.
Як вбачається з виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 18 лютого 2029 року по 15 грудня 2021 року, відповідач користувався грошовими коштами, наданими первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро». Отже, АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року виконало у повному обсязі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №22036000112345 від 18 лютого 2019 року. Зазначений договір недійсним не визнано.
Окрім того, питання дійсності договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс», у встановленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання вказаного договору недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів.
Таким чином, на підставі договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс», право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».
Як вбачається з розрахунку, наведеного у позовній заяві, заборгованість відповідача за кредитним договором №22036000112345 від 18 лютого 2019 року та розрахунку заборгованості наданого первісним кредитором на виконання ухвали суду про витребування доказів, становить 15037 грн. 93 коп., із яких: 10644 грн.55 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 837 грн. 38 коп. - заборгованість по відсотках; 3556 грн. 00 коп. заборгованість по комісії.
Відповідач не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним.
Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем, відсутність обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо вимог про стягнення нарахованих інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Як вбачається з наданих позивачем розрахунків позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року в сумі 376 грн. 60 коп. та три проценти річних втрати за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 61 грн. 24 коп. Суд погоджується з вказаними розрахунками у повному обсязі, отже нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог.
Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у сумі 2422,40 грн. 
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Витрати за надання правової допомоги підтверджені позивачем належними доказами, а саме договором №43453613 про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року, додатковою угодою №22036000112345 від 25 серпня 2025 року до договору №43453613 про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В. від 25 серпня 2025 року, копією ордеру серії АІ № 1975517, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 10682/10. 
Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості на підставі Договору про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025 та додаткової угоди до нього, склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом - правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) 0,5 години; вартість години 1000 грн.; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт 500 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 2 години, вартість години1000 грн.; вартість послуги 2000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година; вартість години 500 грн.; вартість послуги 500 грн. разом 3000 грн. 
Згідно акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом підтверджено, що адвокат Кеню Д.В. надав, а клієнт ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв правничу допомогу загальною вартістю 3000 грн. Оплата здійснена в повному обсязі при підписанні акту.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).
Водночас, відповідачем у справі ОСОБА_1 було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги. 
У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
Тому виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає слушними доводи відповідач та вважає, що зазначені ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. є завищеними.
Зокрема суд звертає увагу, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні, стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15475 грн. 78 коп, тобто у справі незначної складності, з огляду на ціну позову, а тому, підготовка документів для звернення до суду у рамках даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 1500 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 546, 548, 549, 610, 626, 628, 629, 638, 1050, 1054-1056 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 206, 264, 265 ЦПК України,-
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 22036000112345 від 18 лютого 2019 року у розмірі 15037 грн. 93 коп., інфляційні втрати у розмірі 376 грн. 60 коп., та 3% річних у розмірі 61 грн. 24 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1500 грн., а всього – 19398 (дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 17 (сімнадцять) коп.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2026 року. 
Учасники справи:
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 43453613, адреса: 04112, м. Київ, р-н Шевченківський, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ: 43453613, НОМЕР_3 у АТ «СЕНС БАНК», код банку (МФО) 300346.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий: В. В. Волосовський