Справа № 753/27106/25 суддя в І-й інстанції ОСОБА_1 
Провадження №3-зв/824/23/2026 суддя в ІІ-й інстанції ОСОБА_2 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 
За участю секретаря: ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 адвоката  ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного міста Києва від 16 квітня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного міста Києва від 16 квітня 2026 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник  ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2026 року, справу визначено головуючому судді ОСОБА_5 .
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 02 червня 2026 року захисник  ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 в усному порядку заявив відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 .
Заявлений відвід мотивував тим, що на його думку, суддя є упередженою в розгляді справи. Суддя не дала можливості оголосити і обґрунтувати подані стороною захисту клопотання, а сама зачитала їх з паперового носія. Надалі відмовила в їх задоволенні. Місцевий суд не забезпечив належний розгляд справи, а тому,  ОСОБА_6 мав надію на суд апеляційної інстанції. Питання у цій справі є для нього дуже важливим, а дії судді ОСОБА_5 не повною мірою відповідають Бангалорськими принципам поведінки суддів. Суд апеляційної інстанції не повідомив захисника про час та місце розгляду апеляційної скарги. На думку адвоката ОСОБА_4 , наявні інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості судді, у зв`язку з чим суддя підлягає відводу від розгляду даної справи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2026 року розгляд питання про відвід судді ОСОБА_5 призначено головуючому судді ОСОБА_2 
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід, а тому в даному випадку слід застосовувати аналогію з КПК України.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».
Як передбачено ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_5 була повідомлена про час та місце розгляду питання про відвід та не висловила бажання бути присутньою та надати пояснення з приводу заявленого відводу. 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 суду пояснив, що суддя ОСОБА_5 під час розгляду апеляційної скарги його перебивала, що дало підстави адвокату дійти до висновку, що був поспіх в розгляді справи. Суддя ОСОБА_5 сказала про необхідність визнання явки ОСОБА_6 у судове засідання обов`язковою, що суперечить вимогам закону, а саме, ст. 62 Конституції України. Крім того, зазвичай в суд викликають працівників поліції, але суддя відмовила у задоволенні даного клопотання. Вважає, що справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності має розглядати суддя кримінальної колегії, а суддя ОСОБА_5 є суддею цивільної колегії. Крім того, судом не було повідомлено його про розгляд апеляційної скарги, в електронному кабінеті  ОСОБА_4 повідомлення не отримував, про судове засідання дізнався через сайт Судова влада. Крім того, не може вважатись належним повідомлення про розгляд справи шляхом направлення повістки через систему «Електронний суд», адже згоди на отримання кореспонденції у такому форматі адвокат не надавав.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , який в судовому засіданні підтримав заявлений відвід, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід, суд дійшов висновку про його не обґрунтованість, а відтак і відсутність підстав до задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадських прав та обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином кожній людині гарантується справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конституції України повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. За об`єктивним критерієм визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім.
Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч.1, 2 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною 3 статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Посилаючись на не повідомлення його про час та місце судового розгляду апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_4 не звернув уваги, що в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги він не вказував, що суд не повідомив його про розгляд справи належним чином і що про судове засідання він дізнався через сайт Судова влада та не просив у зв`язку з цим відкласти розгляд справи. 
З огляду на наявність у матеріалах справи звіту про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 13 травня 2026 року (а.с. 69), фактичну явку у судове засідання захисника ОСОБА_4 , у суді ОСОБА_5 не було підстав вважати, що захисник не був повідомлений належним чином.
Отже, доводи про не повідомлення захисника про час та місце розгляду справи апеляційним судом, як підстава до відводу судді, є не обґрунтованими. 
З заяви про відвід також вбачається, що сумніви у неупередженості та безсторонності судді, заявник пов`язує, з вирішенням суддею ряду клопотань, зокрема про виклик у судове засідання в якості свідків працівників поліції. З огляду на відмову в задоволенні заявленого захисником клопотання, останній, вважаючи рішення суді не правильним, вказує, що зазначене дає йому підстави сумніватись в безсторонності та неупередженості суду.
Разом із тим, наведені адвокатом ОСОБА_4 обставини не свідчать про упередженість головуючого судді ОСОБА_5 чи порушення нею принципу безсторонності. 
В даному випадку, незгода учасника справи з процесуальними рішеннями суду не можуть бути підставами для відводу, оскільки, у відповідності до вимог ст. 278, 279 КУпАП, право вирішення клопотань у справі належить виключно органу, що розглядає справу, в даному випадку суду апеляційної інстанції. 
З огляду на зазначені вимоги закону, суд апеляційної інстанції вправі вирішувати заявлені захисником клопотання з урахуванням фактичних обставин справи та приймати рішення, які вважає правильними, в тому числі і ті, з якими не погоджується особа, яка заявила клопотання.
Зазначене узгоджується з повноваженнями суду апеляційної інстанції, визначеними ст. 294 КУпАП, відповідно до якої апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Зі змісту зазначеної норми закону вбачається, що апеляційний суд наділений правом, а не обов`язком досліджувати нові докази і лише в тому випадку, якщо визнає це за необхідне.
Отже, відхилення судом клопотання про допит працівників поліції, є рішенням суду, яке ним прийняте у відповідності до його повноважень, а тому, не може свідчити про упередженість суду, навіть у тому випадку, якщо захисник не погоджується з ним.
Твердження адвоката ОСОБА_4 , що суддя ОСОБА_5 його перебивала, є його суб`єктивною думкою, адже з аудіо- та відеозапису судового засідання вбачається, що головуюча в судовому засідання суддя в певних випадках зупиняла виступ захисника, однак такі дії не були направлені на позбавлення останнього права висловлювати свою думку.
В подальшому захисник ОСОБА_4 мав можливість висловити і висловив усі доводи, які вважав за потрібне.
В даному випадку суддя, керуючи судовим процесом, спрямовувала його хід в напрямку якнайшвидшого розгляду та дослідження доказів, які на думку суду підлягають дослідженню в межах апеляційного провадження.
Не є порушенням ст. 62 Конституції України і твердження судді ОСОБА_5 , що встановити, чи являється особа, яка зафіксована на відеозаписі та спілкується з працівниками поліції, ОСОБА_6 , можливо лише шляхом виклику у судове засідання самого ОСОБА_6 . 
У даному випадку, такі твердження судді, з огляду на зміст апеляційної скарги, були спрямовані на перевірку доводів сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо іншої особи, а не щодо ОСОБА_6 .
При цьому, захисник не звернув уваги, що вислів суду про можливість визнання обовязковою явки ОСОБА_6 направлений на перевірку доводів поданої самим захисником апеляційної скарги і означає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вправі з`явитись до суду та підтвердити зазначену обставину.
Не заперечним є факт, що судом не приймалось рішення про визнання явки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, до суду апеляційної інстанції обов`язковою, оскільки в силу вимог чинного КУпАП це є правом зазначеної особи.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені висловлювання судді не свідчать про наявність інших обставин, які викликають сумніви в не упередженості судді (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).
Твердження адвоката ОСОБА_4 про те, що справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності має розглядати суддя кримінальної колегії, а суддя ОСОБА_5 є суддею цивільної колегії, є його суб`єктивною думкою.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Зазначена норма закону не вказує на обов`язкову належність судді, якому розподілена апеляційна скарга, до кримінальної колегії.
Як передбачено ст. 128 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів, прийняття з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів, визначення спеціалізації суддів з розгляду конкретних категорій справ, належать до компетенції зборів суддів.
За Бангалорськими принципам поведінки суддів, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється, не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.
Суддя має заявити собі самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
У свою чергу, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу його упередженість.
Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Як вказано у п. 49 рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02), відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. 
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. 
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), Рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, п.п. 27, 28 and 30; Рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). 
У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. Рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).
За підсумками, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України").
Зазначені у заяві про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 обставини фактично є не згодою з її процесуальними діями як судді і не можуть бути підставою для задоволення відводу.
Таким чином, обставин, передбачених чинним законодавством, які могли б бути підставами для відводу судді ОСОБА_5 , в усній заяві ОСОБА_4 не наведено і судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 75, 81 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника ОСОБА_6 - адвоката  ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду  ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення виготовлене 18 червня 2026 року.

Суддя ОСОБА_2