ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2320/25  Номер провадження 33/814/152/26	Головуючий у 1-й інстанції Обревко Л. О.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника - адвоката Радзинської Я.Л., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 05 серпня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Ураховуючи вимоги ст.36 КУпАП, остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень із позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду  ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 21 лютого 2025 року о 01 годині 13 хвилин за адресою: вул. Софіївська, буд.51 м. Кременчук, у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «HONDA CR-V», н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді: підвищеної жвавості ходи, неприродної блідості, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан названого сп`яніння.
Окрім того, 21 лютого 2025 року о 02 годині 14 хвилин ОСОБА_1 за адресою вул. Гоголя, буд.6/17 м. Кременчук, у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «HONDA CR-V», н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан зазначеного сп`яніння.
У спільній апеляційній скарзі з доповненнями особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представник - адвокат Радзинська Я.Л., просять скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 05 серпня 2025 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивують тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння, а зазначені поліцією як ознаки сп`яніння обставини відповідають симптомам наявної у ОСОБА_1 хвороби, про яку він не повідомляв поліцейським, через це ними було неправильно оцінено дії ОСОБА_1 ; протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 є взаємовиключними, оскільки в першому протоколі вказано, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння, а в другому протоколі - ознаки алкогольного сп`яніння, тобто зазначено про два різні за своєю природою види сп`яніння, що свідчить про відсутність у двох екіпажів поліції об`єктивного та узгодженого сприйняття стану ОСОБА_1 , а, отже, працівниками поліції не було встановлено конкретних ознак сп`яніння, що є обов`язковою передумовою для направлення особи на огляд; ураховуючи відсутність підстав для оглядів на стан сп`яніння, вимоги щодо їх проходження були незаконними та необґрунтованими, а тому відмова від їх виконання не утворює складу адміністративного правопорушення; в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених у протоколі серії ЕПР №252533 від 21 лютого 2025 року.
ОСОБА_1 і його представник – адвокат Радзинська Я.Л., будучи належним чином повідомленими про місце, дату, час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися та заявили клопотання про здійснення апеляційного розгляду без їх участі.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним двох епізодів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: 1) відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння; 2) відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №№252522, 252533 21 лютого 2025 року о 01 годині 13 хвилин за адресою: вул. Софіївська, буд.51 м. Кременчук, ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «HONDA CR-V», н.з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді: підвищеної жвавості ходи, неприродної блідості, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан названого сп`яніння (а.с.26).
Окрім того, 21 лютого 2025 року о 02 годині 14 хвилин ОСОБА_1 за адресою вул. Гоголя, буд.6/17 м. Кременчук, у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «HONDA CR-V», н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан зазначеного сп`яніння (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з яких убачається те, що 21 лютого 2025 року о 01 годині 13 хвилин за адресою: вул. Софіївська, буд.51 м. Кременчук ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HONDA CR-V», н.з НОМЕР_1 (зафіксовано як рух цього транспортного засобу із застосуванням механічної дії двигуна, так і факт керування ним ОСОБА_1 ), та був зупинений поліцією. Сам ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія даного автомобіля, відразу після зупинки підтвердив факт керування ним зазначеним транспортним засобом. На місці події поліцією повідомлено ОСОБА_1 про виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння. При цьому, вбачається, що ОСОБА_1 мав підвищену жвавість ходи та його поведінка була такою, що не відповідала наявній обстановці. Однак на неодноразові вимоги поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, при цьому, незважаючи на роз`яснення поліції про те, що за вказані вище дії (відмову особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння) передбачено складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про відсторонення його від керування транспортного засобу та заборону йому в подальшому рухатися шляхом керування ним транспортним засобом, проте це було проігноровано ОСОБА_1 (а.с.31).
Так, відеозаписами підтверджено те, що затим 21 лютого 2025 року о 02 годині 15 хвилин за адресою вул. Гоголя, буд.6/17 м. Кременчук іншим екіпажем поліцією було зупинено транспортний засіб «HONDA CR-V», н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 (зафіксовано як рух цього транспортного засобу із застосуванням механічної дії двигуна, так і факт керування ним ОСОБА_1 ). При цьому, ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія в салоні вказаного вище автомобіля з увімкненим двигуном та світловими приладами, відразу після зупинки підтвердив факт керування ним цим транспортним засобом. На місці події поліцією було повідомлено ОСОБА_1 про виявлені в нього ознак алкогольного сп`яніння у вигляді: поведінки, що не відповідала обстановці (яка вбачалася з дій та розмови ОСОБА_1 на відеозаписі), запаху алкоголю з порожнини рота. Однак ОСОБА_1 на вимоги поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу (алкотестера «Драгер»), який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі, на що поліцейським було роз`яснено, що це є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, але після цього позиція ОСОБА_1 щодо відмови від огляду не змінилася (а.с.7).
Згідно з даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП ОСОБА_1 має посвідчення водія від 2018 року (а.с.7). Тому ОСОБА_1 безумовно розумів наявність у нього передбаченого законодавством обов`язку пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на стан сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Отже, викладені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним двох епізодів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Посилання ж апелянтів на взаємовиключність тверджень у протоколах про виявлення у ОСОБА_1 двох видів ознак сп`яніння, безпідставності й незаконності вимог поліції щодо висування вимог про проходження огляду на стан сп`яніння позбавлені підстав.
Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Як убачається з матеріалів провадження і це зафіксовано в протоколах про адміністративні правопорушення, направленнях на огляди та відеозаписами, за першим епізодом правопорушення поліцією було встановлено наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у вигляді: підвищеної жвавості ходи, неприродної блідості, поведінки, що не відповідала обстановці. За другим епізодом правопорушення поліція встановила, що ОСОБА_1 мав поведінку, яка не відповідала обстановці, а також запах алкоголю з порожнини рота, вказавши на наявність у нього цих ознак алкогольного сп`яніння.
По-перше, виявлені в передбаченому законодавством порядку у ОСОБА_1 указані вище ознаки стану сп`яніння не свідчать про їх взаємовиключність. Наявність же ознак наркотичного, алкогольного сп`яніння не є тотожним наявності стану наркотичного, алкогольного сп`яніння, який можливо встановити лише за результатами відповідного огляду на стан сп`яніння, та згадані ознаки не вказують на перебування особи, яка керувала транспортним засобом, у вказаному стані, але є однією з передумов, які на вимогу поліцейського зобов`язують особу, яка керувала транспортним засобом, пройти огляд на стан наркотичного, алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Однак у порушення вимог закону ОСОБА_1 від проходження оглядів на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння відмовився.
По-друге, керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (перший епізод); керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є двома окремими епізодами правопорушення з розривом у часі, які мали місце в різний час, у різному місці та виявлені різними еікапажами поліції.
По-третє, відповідно до п.п.3, 4 розділу Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:  запах алкоголю з порожнини рота;  порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці (ч.3).
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:  наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);  звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;  сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;  почервоніння обличчя або неприродна блідість (ч.4).
Таким чином, передбачені п.3 розділу Інструкції ознаки можуть бути трактовані ознаками як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння.
У ОСОБА_1 як під час першого, так і другого епізоду було виявлено ознаку, передбачену п.3 розділу Інструкції, а саме поведінку, що не відповідала обстановці, наявність якої у ОСОБА_1 під час двох епізодів убачається з відеозаписів.
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав для висновку про перебування водія в стані сп`яніння, відповідно до встановленого законодавством порядку є безумовним обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій порушника за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, з урахуванням викладених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає належних і достатніх підстав для висновку про безпідставність висування поліцією ОСОБА_1 вимог щодо проходження огляду на стан наркотичного й алкогольного сп`яніння чи наявності тих істотних порушень вимог законодавства, які би нівелювали обов`язок виконання цих вимог.
З огляду на викладене вище, посилання сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на медичні дані щодо хвороби ОСОБА_1 не ставлять під сумнів наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Окрім того, як установлено вище, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія з 2018 року, тобто особою, яка в передбаченому законодавством порядку реалізувала право на керування транспортним засобом, та мав виконувати відповідні, передбачені законодавством, обов`язки в правовому полі як учасник дорожнього руху, керуючи джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, що обумовлено змістом і характером протиправних дій, які становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе правопорушника, та власності третіх осіб.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з доповненнями, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.7 ст.294 КУпАП, вважає, що постанова місцевого суду в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення підлягає зміні.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія № НОМЕР_2 від 29 червня 2018 року, що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.7).
Із урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про необхідність накладення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас апеляційний суд зауважує, що згідно з положеннями ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв (осіб, які керували транспортними засобами) у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Положення КУпАП, які регулюють порядок заміни на штраф інших видів стягнень теж розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Тобто зазначені вище положення КУпАП сформульовано однозначно, вони чітко й послідовно вказують на єдиний вимір розміру стягнення у вигляді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
При ухваленні оскаржуваної постанови місцевий суд наклав на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, проте не вказав про кратний розмір штрафу у співвідношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як того вимагають приписи КУпАП. Тобто при накладенні стягнення суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції у відповідній частині.
Аналогічний підхід викладено в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2025 року у справі №707/1509/24 (провадження №51-178км25), яка, з огляду на логіку та зміст правозастосування, є релевантною для врахування у справі, що є предметом апеляційного розгляду.
Також суд першої інстанції не врахував те, що положеннями КУпАП не передбачено можливості застосування стягнення за окремими епізодами правопорушення, відповідальність за які визначено однією статтею чи частиною статті КУпАП.
Із аналізу норм матеріального права вбачається, що правила накладення стягнення за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачені ст.36 КУпАП, застосовуються саме у випадках їх самостійної кваліфікації за різними статтями чи різними частинами однієї статті КУпАП, якими передбачено відповідальність за окремі склади адміністративних правопорушень і які мають самостійні санкції.
При цьому, за окремими епізодами правопорушення або за окремими статтями чи частинами статті, які не мають самостійної санкції, стягнення не призначається.
Але всупереч викладеному вище суд першої інстанції наклав на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення окремо за кожен із епізодів адміністративного правопорушення з подальшим застосуванням положень ст.36 КУпАП, що є неправильним застосуванням норм матеріального права.
Тому оскаржувану постанову в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення належить змінити, виключити з постанови місцевого суду рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення окремо за кожен із епізодів адміністративного правопорушення і застосування положень ст.36 КУпАП, та вважати його притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною. Зазначена вище зміна не погіршує становище ОСОБА_1 .
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника - адвоката Радзинської Я.Л., залишити без задоволення.
У порядку ч.7 ст.294 КУпАП постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 05 серпня 2025 року щодо  ОСОБА_1  в частині накладеного на нього стягнення змінити.
Виключити з постанови місцевого суду рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення окремо за кожен із епізодів адміністративного правопорушення та рішення про застосування положень ст.36 КУпАП.
Вважати  ОСОБА_1  притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. 

Суддя Полтавського
апеляційного суду  О.М. Корсун