Справа № 355/1364/26 
Провадження № 2/355/1230/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
секретаря судового засідання Верби Ю.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно -
УСТАНОВИВ:

10.06.2026 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача – Баришівської селищної ради Броварського району Київської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 . 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будівлі № НОМЕР_1 від 06 лютого 1969 року виданого комунальним господарством виконавчого комітету Баришівської селищної ради.
Відповідно до ст.. 1270 ЦК України позивач в свою чергу протягом шести місяців звернулася до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. 
Нещодавно звернувшись до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_1 на своє ім`я, ОСОБА_1 позивач отримала відмову.
Відмову нотаріус мотивувала тим, що в свідоцтві про право власності на будівлі № НОМЕР_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_2 від 06.02.1969 року виданого комунальним господарством виконавчого комітету Баришівської селищної ради відсутня печатка органу, який видав зазначене свідоцтво.
В зв`язку з такими обставинами нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
В зв`язку з вищевикладеним, позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, який просила задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 11.06.2026 р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Проведення підготовчого засідання призначено на 25.06.2026р.
15.06.2026 р. на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області - щодо визнання позову та розгляду справи у відсутність представника відповідача.
25.06.2026 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача – ОСОБА_3 - щодо розгляду справи у відсутність позивача та його представника.
18.06.2026 р. на адресу суду надійшла від Баришівської державної нотаріальної контори копія спадкової справи №313/2011 заведена до майна ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.01.2011 р. (а.с. 4).
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 26.12.1966р., ОСОБА_2 та ОСОБА_4 одружилися 26.12.1966 р, прізвище дружині присвоєно - ОСОБА_5 (а.с.7).
Зі змісту свідоцтва про право власності на будівлі № НОМЕР_1 від 06.02.1969 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_3 належить – ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Відповідно до змісту довідки від 23.02.2026 року №1225025 виданої КП КОР «Київського обласного БТІ» право власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_3 зареєстровано за - ОСОБА_2 (а.с. 9).
Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається що було проведено впорядкування адреси житлового будинку який є предметом даного спору та житловому будинку присвоєна адреса - 70 (а.с.15). 
Листом державного нотаріуса Баришівського державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 534/02-14 від 30.04.2026р., було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.36).
Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом частини другої статті 16ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
Так згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до п 10. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Згідно ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Відповідно до ст. ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.
У постанові у справі № 363/4852/17ВС вказав, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Відповідно до листа вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 - громадяни, якізбудувалижитловібудинки до 5 серпня 1992 року, могли за умовиприйняттяїх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
Так згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Суд звертає увагу на те, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пунктом 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №7від 30травня 2008 року «Просудову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК).
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, позивач від сплати судового збору звільнена. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду з вищевказаним позовом.
Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (картка платника податків – НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 82,0 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 , (в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського
районного суду       Т. В. Чальцева