ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 465/1408/25 пров. № А/857/15569/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.
суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 березня 2025 року (ухвалене головуючою-суддею Гулієвою М.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №239 від 03.06.2024 та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2025 позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 23.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув позивач, під час перевірки військово-облікових даних якого було встановлено, що він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичний огляд військовозобов`язаний не проходив. 23.05.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 видано направлення на медичний огляд ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби за мобілізацією військовозобов`язаному ОСОБА_1 та запропоновано пройти медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_2 , від чого він відмовився. Цього ж дня, стрільцем помічником гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №239, яким встановлено порушення п.2, п.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок №1487, у редакції, чинній на момент винесення оспорюваної постанови), абз.2 ч.10 ст.1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-ХІІ), ст.22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” №3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-XII), відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.2101 КУпАП. Вказує, що примітка до ст.2101 КУпАП в даному випадку не застосовується, оскільки чинне законодавство зобов`язує саме позивача вчинити певні дії та уточнити персональні дані у встановлений строк.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду без змін.
З урахуванням положень п.1 ч.1 ст.311, ст.286 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що згідно рапорту сержанта поліції взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області Гринчишина Р. від 23.05.2024, працівниками поліції було виявлено невідому особу, яка відмовилась пред`явити документи, яку в подальшому було затримано за ст.185 КУпАП та доставлено у ЛРУП №1, де встановлено особу, якою виявився ОСОБА_1 , а також встановлено, що він перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди його було доставлено.
23.05.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 видав направлення ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК №2495 з метою встановлення ступеня придатності до військової служби за мобілізацією, однак дане направлення не підписано начальником відповідного ТЦК та СП.
У поданих відповідачем документах « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Попередження» щодо виконання вимог Закону №2232-ХІІ не зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, якій такі документи видавалися.
Згідно облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) серії № НОМЕР_1 , штрихкод НОМЕР_2 , ОСОБА_1 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 15.05.2023.
23.05.2024 стрільцем помічником гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №239, за змістом якого, 23.05.2024 о 16.30 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 для уточнення облікових даних. Під час уточнення облікових даних виявлено, що згідно ЄДРВ «Оберіг» ОСОБА_1 з 03.11.2023 перебуває у розшуку, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти медичний огляд ВЛК та уточнити облікові дані, від чого він відмовився. Це призвело до порушення в особливий період Додатку 2 Порядку №1487, ч.10 ст.1 Закону №2232-ХІІ, ч.3 ст.39 Закону №3543-XII, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.2101 КУпАП.
У графі “пояснення особи, що притягається до відповідальності” протоколу про адміністративне правопорушення міститься запис про те, що позивач не погоджується з даним протоколом, оскільки раніше не отримував повістки для уточнення даних, його з райвідділу скерували та доставили в поліклініку на проходження ВЛК. Окрім цього, він позбавлений права на надання йому правничої допомоги.
Оспорюваною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Суть правопорушення за його змістом полягала в тому, що ОСОБА_1 відмовився проходити медогляд та уточнювати облікові дані.
Вважаючи протиправною оспорювану постанову, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що в оспорюваній постанові не зазначено який саме пункт та частину статті 22 Закону №3543-XII порушив позивач. Суд вважав, що викладені недоліки, допущені при складанні та оформленні адміністративного матеріалу, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння. Суд врахував, що на момент винесення постанови не закінчився термін, протягом якого ОСОБА_1 мав вчинити дії щодо уточнення облікових даних. Відповідачем не надано суду доказів виклику ОСОБА_1 повісткою на медичний огляд, відповідно до п.69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 (далі - Порядок №560).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються приписами КУпАП.
Згідно ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються : відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити : найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч.3 ст.2101 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів звертає увагу, що ст.210 КУпАП також містить примітку, згідно якої положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 за №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 (далі - Закон №3633-ІХ), яким положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно якої, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до абз.4 п.п.1 п.2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Враховуючи положення Закону №3633-IX, уточнення персональних даних мало відбутись у період з 18.05.2024 по 16.07.2024.
Колегія суддів не заперечує наявності у позивача обов`язку оновити персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633-ІХ.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у позивача, як у військовозобов`язаного, був термін до 16.07.2024 для уточнення його персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за його вибором.
Проте, на момент винесення оспорюваної постанови, термін, протягом якого ОСОБА_1 мав вчинити дії щодо уточнення облікових даних ще не закінчився. За таких обставин в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
При цьому, як слушно зауважив суд першої інстанції, в оспорюваній постанові не зазначено, який саме пункт та частину статті 22 Закону №3543-XII порушено позивачем і такі недоліки є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.
Щодо зазначення в постанові відмови позивача пройти медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід зазначити наступне.
Також, згідно п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додатку 2 Порядку №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачають обов`язок військовозобов`язаного прибувати до ТЦК та СП за викликом для проходження медичного огляду.
Проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (в редакції, чинній на момент винесення оспорюваної постанови) громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. 
На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою (п.69 Порядку).
Згідно п.74 Порядку, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, яке реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду.
Як вірно встановлено судом, відповідачем не надано доказів виклику ОСОБА_1 повісткою на медичний огляд, як це передбачено п.69 вищевказаного Порядку.
Крім того, 23.05.2024 ОСОБА_1 видано направлення на медичний огляд №2495, яке не підписане начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також, доказів реєстрації даного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видачі його позивачу під особистий підпис чи відмови в отриманні такого відповідачем суду не надано.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявності підстав для її скасування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 286, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 березня 2025 року по справі №465/1408/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук