ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11100/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідок Департаменту фінансів Волинської облдержадміністрації; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 28.03.2024 на підставі довідок №1560/10-07/2-25 та №1560/10-07/2-25 від 25.08.2025 та здійснити виплату належної різниці у пенсії за минулий період.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №140/4721/24 суд зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі – Закон №889-VIII) з 28.03.2024.
Позивачка зазначає, що право на отримання пенсії державного службовця підтверджене вказаним рішенням суду і не підлягає повторному доведенню. Наразі спір стосується виключно правильності розрахунку пенсії та врахування нових довідок про заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця від 25.08.2025 №1560/10-07/2-25 та №1560/10-07/2-25, які видав Департамент фінансів Волинської облдержадміністрації.
ОСОБА_1 вказує, що звернулася до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії державного службовця з урахуванням нових довідок про заробітну плату. Однак, 12.09.2025 отримала письмову відмову у проведенні перерахунку пенсії на підставі нових довідок з мотивів, що рішення суду від 01.07.2024 не містить прямої вказівки на такий перерахунок пенсії. 
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки має право на призначення пенсії розміром 60 відсотків від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
З врахуванням наведеного просила позов задовольнити. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.17).
У зв`язку з відрахуванням зі штату Волинського окружного адміністративного суду 23.03.2026 судді Димарчук Т.М. на підставі наказу голови суду від 25.02.2026 №02-07/4/26 розпорядженням керівника апарату суду від 16.03.2026 №01-87/33/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Плахтій Н.Б. для розгляду вказаної справи. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 про прийняття справи до провадження прийнято дану справу до провадження (а.с.34).
У відзиві на позов (а.с.19-20) представник відповідача позовних вимог ОСОБА_1 не визнала, вважає позов необґрунтованим і безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що зазначені довідки були видані значно пізніше дати, з якої позивачка просить провести обчислення пенсії.
У відповіді на відзив позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.27-29).
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 29.11.2006 отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі – Закон №3723-ХІІ). В подальшому позивачку автоматично переведено на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон №1058-IV) з 01.03.2021.
Вказані обставини встановлені рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №140/4721/24, яке набрало законної сили 30.12.2024 та яким зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 28.03.2024 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №889-VIII (а.с.6-9).
Листом від 16.01.2025 №0300-0306-8/3238 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивачку про те, що виконавши рішення суду в межах покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку, розмір пенсії станом на 28.03.2024 становить 5116,20 грн. Розмір її пенсії станом на 28.03.2024 складав 8149,84 грн (а.с.22).
ОСОБА_1 звернулася до відповідача з листом від 31.01.2025 про незгоду на зменшення пенсії та вказала, що хоча рішення суду від 01.07.2024 у справі №140/4721/24 не містить зобов`язання враховувати довідки про заробітну плату №631/10-07/2-24 та №631/10-07/2-24 від 27.03.2024, вона має право на призначення і виплату пенсії державного службовця в розмірі 60 відсотків заробітку, зазначеного у довідках (а.с.22зворот).
Листом від 03.02.2025 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що рішення суду від 01.07.2024 у справі №140/4721/24 не містить зобов`язання щодо обчислення розміру пенсії з врахуванням довідок від 27.03.2024…. Оскільки на даний час позивачка одержує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону №1058-IV, для визначення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням згаданих довідок немає підстав (а.с.21зворот).
28.08.2025 позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця з 28.03.2024 відповідно до нових довідок про заробітну плату; виплатити належну їй різницю у пенсії за минулий період (а.с.23).
У відповідь на дану заяву ГУ ПФУ у Волинській області 12.09.2025 надіслало лист, зміст якого є тотожним змісту листа від 03.02.2025 (а.с.12, 21).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.
Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ установлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Як слідує з матеріалів справи, право позивачки на пенсію державного службовця підтверджене рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 (а.с.6-9), з якого слідує, що 29.11.2006 позивачці вперше було призначено пенсію як держслужбовцю на підставі Закону №3723-ХІІ, а з 01.03.2021 переведено на пенсію відповідно до вимог Закону №1058-ІV.
Отже, позивачці до набрання чинності Законом №889-VIII, тобто до 01.05.2016, вже призначалась пенсія державного службовця.
При вирішенні спору суд враховує, що згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
Таким чином, оскільки позивачка вже реалізувала своє право на пенсію державного службовця у 2006 році, тому повторний перехід на пенсію державного службовця у 2024 році не є новим призначенням пенсії і в даному випадку обчислення пенсії не може здійснюватись на підставі нової довідки, позаяк пенсія підлягає поновленню в розмірі, який було встановлено до переведення.
Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №300/936/23 викладено правовий висновок, згідно з яким ані Закон №889-VIII, ані Закон №1058-IV не містять положень, які б передбачали підстави або механізм для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною (збільшенням) розміру заробітної плати діючих службовців. Аналогічним чином, жодних підстав для такого перерахунку не передбачає і стаття 37 Закону №3723-ХІІ, яка регламентує порядок призначення пенсії за віком державним службовцям.
Верховний Суд у згаданій постанові також наголосив на принципі прямої дії закону в часі: до правовідносин щодо перерахунку пенсій підлягає застосуванню законодавство, чинне на момент звернення за перерахунком або переведенням, а не те, що діяло на час первинного призначення пенсії. Отже, законодавство, чинне на момент звернення позивачки, не передбачало можливості проведення перерахунку пенсії державного службовця, зокрема на підставі поданих нею довідок про оновлені складові заробітної плати.
У контексті розгляду даної справи суд бере до уваги правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022 у справі №3-132/2018 (5462/17), ухваленому за конституційною скаргою щодо перевірки на відповідність Конституції України підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII.
У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України визнав вказане положення таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), у частині, в якій воно унеможливлювало здійснення перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XІІ зі змінами. Водночас Суд наголосив на обов`язку Верховної Ради України внести відповідні законодавчі зміни з метою врегулювання порядку і механізму перерахунку пенсій, призначених за зазначеною нормою, з урахуванням приписів Конституції України, принципу правової визначеності та висновків цього Рішення.
Таким чином, Конституційний Суд України підтвердив необхідність законодавчого унормування механізму реалізації права на перерахунок пенсії державного службовця, однак до моменту такого врегулювання саме по собі визнання норми неконституційною не створює підстав для автоматичного перерахунку пенсії в судовому порядку без відповідного законодавчого механізму.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 у справі №520/6418/21.
Аналізуючи вищевикладене, з огляду на приписи статті 37 Закону №3723-ХІІ, положення розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, суд дійшов висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати. Визнання підпункту 1 пункту 2 розділу XI Закону №889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.07.2025 у справі №140/5363/24, від 10.09.2025 у справі №420/25000/24
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачці було правомірно відмовлено у перерахунку пенсії державного службовця на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Департаментом фінансів Волинської облдержадміністрації №1560/10-07/2-25 та №1560/10-07/2-25 від 25.08.2025.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій