ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2026 р. Справа№ 910/9297/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пономаренка Є.Ю.
суддів: Барсук М.А. 
Сітайло Л.Г. 

при секретарі судового засідання Муковоз В.І., 
за участю представників:
від прокуратури - Кузьміна К.Г., 
від позивача 1 - Дяк Ю.М.,
від позивача 2 - Левчук П.Я.,
від відповідача - Перепелинська О.С., Васильєва Д.В., Козирєва А.К., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги VAMED Engineering GmbH (ФАМЕД Інжиніринг ГмбХ) на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 у справі №910/9297/15 (суддя Смирнова Ю.М., повне рішення складено - 15.09.2025) за позовом Заступника прокурора Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України 2) Державного підприємства "Медичні закупівлі України" до VAMED Engineering GmbH (ФАМЕД Інжиніринг ГмбХ) про стягнення 4 973 590,55 євро, що еквівалентно 239 186 932,58 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Заступник прокурора міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Державного підприємства для постачання медичних установ "Укрмедпостач" Міністерства охорони здоров`я України з позовом до VAMED Engineering GmbH & CO KG про стягнення 4973590,55 євро, що еквівалентно 125483689,58 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 14.09.2009, який укладений між VAMED Engineering GmbH & CO KG та Державним підприємством для постачання медичних установ "Укрмедпостач" Міністерства охорони здоров`я України щодо поставки товару (інкубаторів транспортних), якість якого не відповідає умовам договору та неусунення виявлених недоліків товару.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 у справі №910/9297/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського від 21.12.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі № 910/9297/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 у справі №910/9297/15 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з компанії VAMED Engineering GmbH (зареєстрована Комерційним судом Відня за номером FN 162841, місцезнаходження: Штернгассе 5, А-1230 Відень, Австрійська Республіка (Sterngasse 5, А-1230, Wien, Republik Osterreich) на користь Державного підприємства "Медичні закупівлі України" (01601, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 7, ідентифікаційний код 42574629) 4973590 (чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто) євро 55 центів, що еквівалентно 239186932 (двісті тридцять дев`ять мільйонів сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн 58 коп.
При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності прокурором факту порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині поставки якісного товару.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Апелянт в апеляційній скарзі посилається, зокрема, на наступне:
відповідач поставив товар, який за якістю та описанням відповідає умовам договору;
додаткове обладнання було встановлене на транспортних інкубаторах за заявою ДП "Укрмедпостач", яке прийняло доукомплектовані інкубатори без жодних зауважень;
у вересні 2011 року транспортні інкубатори пройшли сертифікацію відповідності наявним державним стандартам у системі УкрСЕПРО, що підтверджується сертифікатом №UA 1/003/0124069-11 від 09.09.2011, який ніколи не ставився під сумнів ні прокурором, ні позивачами;
відповідно до висновку технічної експертизи №155/1 від 18.05.2011 ДП "Український медичний центр сертифікації" транспортні інкубатори відповідають вимогам директиви 93/42/ЄЕС, стандартів, а їх виробництво - вимогам стандарту ISO 13485, та за технічними характеристиками та конструкції, за умови додержання інструкції виробника щодо медичного застосування, мають відповідний рівень надійності та безпеки;
у звіті від 07.10.2015 компанії TUV Austria Gmb, який є приватним органом з оцінки відповідності, зазначено, що система для транспортування немовлят (виріб №13) відповідає стандартам і вимогам безпеки, що діють у Європейському Союзі щодо цього типу медичного обладнання;
відповідно до протоколів ДП "Укрметртестстандарт" №1613-2-2015 від 24.12.2015, №1641-2-2015 від 24.12.2015, №1642-2-2015 від 24.12.2015, №1614-5-2015 від 29.12.2015, №0011-5-2016 від 19.01.2016 транспортний інкубатор відповідає усім технічним вимогам;
відповідно до умов договору та терміну Інкотермс DDU обов`язок із забезпечення державної реєстрації медичного обладнання покладений на ДП "Укрмедпостач", який несе всі ризики, що пов`язані з цим;
якість і можливість використання спірних медичних виробів за призначенням підтверджено звітом Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини від 01.09.2016 року про проведення клінічного дослідження "Оцінка медичного виробу "Інкубатор транспортний ІТ-158-ТS", та підтверджено ДП "Укметртестстандарт", яке 30.09.2016 року видало Сертифікат перевірки типу на Інкубатор транспортний (клас ІІб) та Сертифікат відповідності, який зареєстровано у державному реєстрі за №UA1/001/012043-16;
висновок судової товарознавчо-технічної експертизи № 5473/5474/12-54 від 16.07.2012 року у кримінальному провадженні, закритому через відсутність складу злочину, не може бути доказом у господарській справі;
пропуск прокурором строків позовної давності.
В судовому засіданні представники апелянта - відповідача у справі підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.
Представники прокуратури та позивачів в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
14.09.2009р. між Державним підприємством «Укрмедпостач» (повне найменування Державне підприємство для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України) (покупець) та VAMED Engineering GmbH & CO KG (правонаступником якого є VAMED Engineering GmbH) (постачальник) було укладено договір поставки, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві, а покупець - прийняти від постачальника та оплатити обладнання для оснащення лікувальних закладів України, яке визначається у додатках або додаткових угодах сторін до даного договору.
За умовами п.1.2 договору купівлі-продажу від 14.09.2009р. покупець приймає від постачальника обладнання у місті Києві, проводить митне оформлення та здійснює поставку до лікувальних закладів у регіони України.
Загальна ціна проекту за цим договором, додатками та додатковими угодами до нього, який буде реалізовуватись у декілька етапів, становить суму 500 000 000 євро у відповідності до попереднього обсягу поставки, визначеного в додатку №1 до договору. В наступних положеннях даний договір регулює лише перший етап за ціною договору, що дорівнює 100 000 000 євро. Наступні етапи погоджуються сторонами за їх обопільною згодою пізніше, шляхом укладання додаткових угод до даного договору, до яких застосовуватимуться його положення, за винятком положень, які однозначно стосуються лише першого етапу (п.п.1.4-1.6 договору від 14.09.2009р.).
Відповідно до п.п.2.1, 2.2 вказаного правочину валютою договору є євро. Ціна договору на першому етапі становить 100 000 000 євро і складається з наступних частин: вартість обладнання, яка становить 99 365 000 євро, без урахування податку на додану вартість; вартість робіт і послуг, які постачальник буде виконувати або надавати в Україні (монтаж, введення в експлуатацію обладнання, навчання обслуговуючого персоналу), яка становить 635 000 євро, без урахування податку на додану вартість.
Зі змісту п.2.5 договору від 14.09.2009р. вбачається, що медичне обладнання, яке поставляється за даним договором, внесене до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або буде внесене до вказаного реєстру до початку поставки, а також отримане свідоцтво про державну реєстрацію обладнання в Україні встановленого зразка, тому операції з продажу такого обладнання не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість відповідно до п.5.1.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а також обкладанню митом (митними зборами). Всі можливі витрати та ризики, що будуть пов`язані з невиконанням цього зобов`язання несе згідно п.4.2 договору покупець. Постачальник зобов`язується впродовж семи днів після надходження письмової вимоги покупця надати останньому обладнання, яке ще не зареєстровано чи не сертифіковано в Україні, документи, необхідні для реєстрації (сертифікації) обладнання.
Сплата ціни договору на першому етапі здійснюється в порядку, встановленому п.3.1.1 і 3.1.2 договору. Даний порядок застосовуватиметься також до наступних етапів, якщо сторонами не буде погоджено іншого: 15% ціни договору сплачуються покупцем в якості попередньої оплати згідно п.3.2 договору; 85% ціни договору сплачуються покупцем коштами з кредитної угоди, укладеної між Унікредіт Банк Австрія АН як кредитором (кредитор) і покупцем як позичальником, у відповідності до п.3.3 правочину. Попередня оплата 15% ціни договору зараховується в рахунок ціни обладнання згідно п.2.2.1 і здійснюється покупцем безпосередньо постачальникові. 85% суми кредиту будуть сплачені наступним чином: 84,9 % ціни обладнання, тобто, сума у розмірі 84 365 000 євро без урахування податку на додану вартість, будуть сплачуватись кредитором безпосередньо постачальникові пропорційно обсягу поставки обладнання відразу після надання кредитору товаросупровідних документів, зазначених в п.4.3 договору; 100% ціни робіт (послуг), які будуть виконуватись (надаватись) в Україні, тобто, сума у розмірі 625 000 євро, без урахування податку на додану вартість, будуть сплачуватись кредитором безпосередньо постачальникові по мірі оформлення актів передачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт) відповідно до п.4.5 цього договору за умови надання постачальником кредитору наступних документів: рахунок у двох оригінальних екземплярах та двох копіях; акт передачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт), складений відповідно до п.4.5 цього договору (п.п.3.1-3.3 договору від 14.09.2009р.).
За умовами п.4.1 спірного договору строк поставки обладнання на суму попередньої оплати становить не більше, ніж 180 календарних днів з дня зарахування попередньої оплати на розрахунковий рахунок постачальника та набрання чинності цим договором відповідно до п.10.1 договору.
У п.4.2 договору від 14.09.2009р. вказано, що постачальник зобов`язаний поставити обладнання на умовах DDU-Київ (Інкотермс 2000), включно зі страхуванням транспортування. Водночас постачальник зобов`язується оплатити покупцеві витрати на супроводження поставки в Україні, а саме: послуги митного брокера щодо митного оформлення обладнання, вантажно-розвантажувальні роботи, зберігання на складі, доставку обладнання до закладів охорони здоров`я, сертифікацію (реєстрацію) обладнання, якщо воно ще не сертифіковане (зареєстроване ) в Україні, але не більше ніж 3 022 000 євро, з урахуванням можливого податку на додану вартість.
Виконання постачальником зобов`язання з поставки для кожної партії в рамках одного етапу підтверджується наступними товаросупровідними документами: рахунок у двох оригінальних екземплярах та двох копіях; експедиторське свідоцтво про отримання вантажу (FCR) або міжнародна автомобільна накладна (СMR), або авіаційна накладна (AWB); пакувальні листки; копія експортної декларації країни відправлення; копія документа про страхування доставки (п.4.3 договору від 14.09.2009р.).
Строк дії договору становить дванадцять місяців з дня набрання договором чинності (п.4.6 договору від 14.09.2009р.).
Додатковими угодами від 15.10.2009р., від 26.11.2009р., №6 від 20.04.2010р., №7 від 04.08.2010р., №8 від 22.09.2010р., №9 від 14.02.2011р., №11 від 17.02.2011р., №12 від 17.02.2011р. до договору від 14.09.2009р. купівлі-продажу сторонами на підставі взаємного волевиявлення було внесено зміни.
Зокрема, додатковою угодою №8 від 22.09.2010р. строк дії договору було продовжено до повного виконання.
Відповідно до уточненої специфікації зі змінами і доповненнями від 18.03.2010р. відповідач зобов`язався на підставі договору від 14.09.2009р. поставити позивачу 2, в тому числі, Інкубатор транспортний модель ІТ-158-TS у кількості 85 одиниць загальною вартістю 4 973 590,55 євро.
VAMED Engineering GmbH & CO KG було поставлено, а Державним підприємством для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України прийнято у межах договору від 14.09.2009р. медичне обладнання, а саме Інкубатори транспортні модель ІТ-158-TS у кількості 85 одиниць загальною вартістю 4 973 590,55 євро. Поставлений товар було оплачено покупцем.
Обставини щодо поставки товару підтверджуються наявними в матеріалах справи актами №262/09.10 від 24.09.2010р., №261/09.10 від 24.09.2010р., №260/09.10 від 24.09.2010р., №209/04.10 від 08.04.2010р., №208./04.10 від 08.04.2010р. приймання-передачі обладнання. Одночасно, на підтвердження оплати поставленого обладнання позивачем 1 представлено суду довідку від 18.02.2011р. Bank Austria, в якій відображено перерахування грошових коштів на рахунок постачальника за договором від 14.09.2009р.
У зв`язку з підписанням рекламації №1 від 14.02.2011р. додатковою угодою №11 від 17.02.2011р. контрагентами було погоджено проведення, зокрема, окремої реєстрації виробу «Інкубатор транспортний» модель ІТ-158-TS. У вказаній додатковій угоді постачальник гарантував надати покупцю не пізніше ніж через тридцять календарних днів з моменту підписання даної додаткової угоди всі необхідні домети для проведення державної реєстрації вказаного медичного обладнання як виробу медичного призначення, передбачені вимогами постанови №1497 від 09.11.2004р. Кабінету Міністрів України.
З огляду на наведене вище, з метою проведення визначеної реєстрації було проведено клінічні випробовування зразків виробів медичного призначення, в тому числі, Інкубатора транспортний модель ІТ-158-TS.
За наслідками клінічних випробовувань Київським міським пологовим будинком №7 було складено протокол №2 від 16.06.2011р., в якому було вказано, що вказані вище вироби медичного призначення не потребують додаткових досліджень, їх медичні характеристики (параметри) відповідають вимогам його використання в медичній практиці України.
На підставі означеного протоколу клінічних досліджень Київським міським пологовим будинком №7 було складено звіт №2 від 16.06.2011р., з якого вбачається, що медичний виріб - інкубатор транспортний модель ІТ-158-TS відповідає своєму медичному призначенню та може бути рекомендований для застосування в роботі медичних закладів України (а саме для перевезення немовлят з одного закладу в інший каретою швидкої допомоги).
05.08.2011р. Державною Інспекцією з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров`я України видано свідоцтво №10711/2011 про державну реєстрацію, відповідно до якого Інкубатор транспортний, який був предметом поставки за спірним правочином, внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України і дозволено для застосування в медичній практиці. У свідоцтві зазначено, що останнє дійсне до 05.08.2016р.
19.03.2012р. на підставі рішення робочої групи щодо опрацювання питань, зазначених в листі Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2012р. стосовно медичного виробу «Інкубатор транспортний», Державною службою України з лікарських засобів проведено огляд вказаного виробу медичного призначення.
Згідно акту від 19.03.2012р. огляду означеного медичного виробу Державної служби України з лікарських засобів, транспортний інкубатор не може використовуватись за призначенням без усунення наступних недоліків, зокрема, щодо розміру матрацу, висоти від матрацу до ковпака, загальної висоти інкубатора, тощо.
На засіданні Науково-експертної ради з питань державної реєстрації медичних виробів, яку було проведено 23.03.2012р., Державній службі України з лікарських засобів було рекомендовано припинити державну реєстрацію медичного виробу «Інкубатор транспортний» (які було поставлено відповідачем у кількості 85 одиниць на підставі спірного правочину).
Наказом №215 від 27.03.2012р. Державної служби України з лікарських засобів «Про припинення дії свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу» було припинено дію свідоцтва №10711/2011 від 05.08.2011р.
З огляду на наведені обставини, позивач 2 неодноразово, зокрема листами №УС-319 від 24.04.2012р. та №УС-504 від 03.08.2012р., звертався до відповідача з вимогами про заміну неякісного товару.
Однак, вказані вимоги Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України було залишено без задоволення, товар, а саме прилади медичного призначення - Інкубатори транспортні у кількості 85 одиниць, замінено не було.
Посилаючись на передання постачальником товару неналежної якості, керуючись приписами ст.678 Цивільного кодексу України, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України з позовом до VAMED Engineering GmbH & CO KG про стягнення вартості неякісного товару - 4 973 590,55 Євро.
На час звернення Прокурора до суду з позовом (14.04.2015) правовий статус органів прокуратури було визначено статтями 121-123 Конституції України та Законом України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991.
Так, відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України (в редакції, чинній на час подання позову) на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом (частина перша статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час звернення прокурора до суду).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина друга статті 29 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на час звернення до суду).
Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (частина третя статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру"). За наявності зазначеної підстави з метою представництва держави прокурор має, зокрема, право в порядку, передбаченому процесуальним законом, звертатися до суду з позовами (пункт 1 частини п`ятої статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру").
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини другої статті 29 Господарського процесуального кодексу України та статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" у відповідних редакціях, сформована у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 2-5633/11, від 23.07.2020 у справі № 902/862/15 та від 17.09.2020 у справі № 922/1699/15.
Таким чином, станом на дату пред`явлення позову Прокурор керувався діючим на той момент нормами Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про прокуратуру", а дотримання цих вимог, у тому числі, підстави для представництва були підтверджені під час подання позовної заяви та відкриття провадження у справі.
Зважаючи на обставини цієї справи та принцип незворотності дії закону у часі, а також ту обставину, що Прокурор самостійно обґрунтував у позовній заяві необхідність захисту інтересів держави у визначений спосіб, колегія суддів зазначає про наявність у нього повноважень для представництва у спірних правовідносинах інтересів держави в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного підприємства "Медичні закупівлі України" саме відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991.
Відповідно до п.1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, яке затверджено Указом №467/2011 від 13.04.2011р. Президента України, Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я, формуванні державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням.
Основними завданнями МОЗ України є: формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я; формування державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням (п.3 Положення про Міністерство охорони здоров`я України).
У п.1.1 статуту позивача 2 вказано, що Державне підприємство для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України засноване на державній власності.
Одночасно, відповідно до п.1.2 статуту Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України уповноваженим органом управління підприємства є саме Міністерство охорони здоров`я України.
Предметом діяльності підприємства є забезпечення суспільних потреб у продукції, роботах та послугах підприємства.
Таким чином, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, суд зазначає, що звернення прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України до суду з розглядуваним позовом відповідало функціям позивача 1 та направлено на захист охоронюваних законом інтересів держави.
Щодо суті позовних вимог.
Ст.5 Закону України «Про міжнародне приватне право» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) передбачено принцип автономії волі.
Зокрема, вказаною статтею визначено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим.
Сторонами у п.12 договору погоджено, що до правочину застосовується українське право.
Отже, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що до правовідносин, які виникли з договору від 14.09.2009р., підлягає застосуванню законодавство України.
Одночасно, слід зазначити, що 23.08.1989р. Україна приєдналась до Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року. Учасником вказаної конвенції також є Австрійська республіка, за законами якої створено та зареєстровано до VAMED Engineering GmbH & CO KG.
Відповідно до п.1 Конвенції остання застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах: a) коли ці держави є договірними державами; або b) коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.
Отже, з огляду на наведене вище, до правовідносин позивача 2 та відповідача, що виникли з договору від 14.09.2009р. купівлі-продажу, також підлягає застосуванню Конвенція Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У ст.35 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року вказано, що продавець повинен поставити товар, який за кількістю, якістю й описанням відповідає вимогам договору і який затарований чи упакований так, як це вимагається за договором. Крім випадків, коли сторони домовилися про інше, товар не відповідає договору, якщо він: a) не придатний для тих цілей, для яких такий товар звичайно використовується; b) не придатний для будь-якої конкретної мети, про яку продавця прямо чи опосередковано було повідомлено під час укладення договору, крім тих випадків, коли з обставин випливає, що покупець не розраховував або що для нього було нерозумним розраховувати на компетентність і міркування продавця; c) не має якостей товару, представленого продавцем покупцеві як зразок чи модель; d) не затарований чи не упакований звичайним для таких товарів способом, а за відсутності такого - способом, який є належним для збереження й захисту даного товару.
Статтею 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
У ст.674 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.
Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (ст.675 Цивільного кодексу України).
Частинами 1 та 2 ст.678 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки передання товару неналежної якості. Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
За таких обставин, прокурором при зверненні до суду з розглядуваним позовом повинно бути доведено факт постачання відповідачем позивачу 2 неякісного товару, а саме з істотними недоліками (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) - обладнання медичного призначення, яке не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів і нормативних документів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей.
На час виникнення спірних правовідносин ввезення на митну територію, реалізація та застосування в Україні медичних виробів дозволялась тільки після їх державної реєстрації (п. 1 Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 № 1497, далі - Порядок).
Згідно з п. 3 Порядку державну реєстрацію медичних виробів здійснює Держлікслужба за результатами експертизи та у разі потреби випробувань, що проводяться експертними установами.
Відповідно до п. 4 Порядку державна реєстрація медичних виробів проводиться на підставі заяви та відповідного пакета документів, поданих до Держлікслужби заявником, який несе відповідальність за виробництво, безпеку, якість та ефективність медичних виробів.
Відповідальність за достовірність інформації в поданих матеріалах несе заявник (п. 5 Порядку).
На підставі розгляду висновків експертизи (випробувань) та рекомендацій дорадчого органу у сфері державної реєстрації Держлікслужба приймає рішення про реєстрацію медичних виробів або про відмову в їх реєстрації. Рішення про відмову в державній реєстрації приймається у разі, коли не підтверджуються висновки щодо безпеки, якості та ефективності виробу (п. 11 Порядку).
На підставі рішення про державну реєстрацію медичні вироби включаються до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, що ведеться Держлікслужбою, а заявнику видається свідоцтво про державну реєстрацію медичних виробів за зразком згідно з додатком. Свідоцтво може мати додатки, у яких зазначаються модифікації медичних виробів та комплектувальні вироби (п.12 Порядку).
Отже, станом на момент виникнення спірних правовідносин свідоцтво про державну реєстрацію медичних виробів засвідчувало якість медичного обладнання та його відповідність стандартам, технічним умовам, директивам, настановам, іншим нормативно-технічнім документами на продукцію, а також нормам, правилам, нормативам, що визначали критерії якості і безпеки медичних виробів та умови їх виробництва і застосування.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що державна реєстрація медичних виробів - це офіційна процедура, яка підтверджує відповідність медичних виробів вимогам безпеки, якості та ефективності, і є обов`язковою для їх ввезення на митну територію, реалізацію та застосування в Україні. 
Отже ввезення, реалізація та застосування незареєстрованого медичного виробу, тобто виробу, про відповідність якого вимогам безпеки, якості та ефективності відсутні докази, є недопустимим, суперечить меті і суті закупівлі такого товару, нормам законодавства та може ставити під загрозу життя та здоров`я пацієнтів.
Направляючи дану справу № 910/9297/15 на новий розгляд, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що суди обох інстанцій безпідставно не врахували, що згідно п. 19 цього Порядку у разі встановлення або отримання повідомлення про невідомі раніше негативні властивості медичних виробів, виявлені у процесі виробництва та/або застосування, невідповідності в маркуванні, виникнення загрози здоров`ю або життю людини, про відсутність або недостатню якість та ефективність їх дії порівняно із задекларованою Держлікслужбою за рекомендацією дорадчого органу приймає рішення про припинення дії свідоцтва на певний строк, що має наслідком заборону (тимчасову заборону) застосування виробів медичних.
З огляду на викладене, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 06.08.2025 дійшов вірного висновку про недопустимість використання незареєстрованого товару та недопустимість самої закупівлі без дотримання вимоги щодо реєстрації товару, а доводи апелянта про невідповідність таких висновків суду Порядку є безпідставними та спростовуються нормами чинного законодавства.
Погоджуючи умови договору, сторони визначили, що (п. 2.5) медичне обладнання, яке поставляється за даним договором, внесене до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або буде внесене до вказаного реєстру до початку поставки, а також отримане свідоцтво про державну реєстрацію обладнання в Україні встановленого зразка, тому операції з продажу такого обладнання не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, а також обкладенню митом. Всі можливі витрати та ризики, що будуть пов`язані із невиконанням цього зобов`язання несе згідно з п. 4.2 договору покупець.
За змістом п. 4.2 договору передбачено, що постачальник, крім іншого, зобов`язаний оплатити покупцеві витрати на супроводження поставки в Україні, а саме: сертифікацію (реєстрацію) обладнання, якщо воно ще не сертифіковане (зареєстроване) в Україні.
Постачальник гарантує якість обладнання відповідно до технічних вимог, визначених у додатку № 2 до цього договору, та встановлених згідно з чинним законодавством України (п. 6.1. договору).
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.03.2010 №180 інкубатори для новонароджених класу безпеки ІІ б (код УКТ ЗЕД 9018 90 85 90, виробник FANEM Ltda, Heinen+Lоwenstein GmbH), внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію № 9339/2010.
У подальшому VAMED Engineering GmbH & CO KG поставило 5 партіями ДП «Укрмедпостач» інкубатори транспортні модель ІТ-158-TS у кількості 85 одиниць загальною вартістю 4 973 590, 55 євро. Поставки товару оформлялись рахунками (інвойсами), митними документами та актами приймання-передачі (акти
від 24.09.2010 № 262/09.10, від 24.09.2010 № 261/09.10, від 24.09.2010 №260/09.10, від 08.04.2010 № 209/04.10, від 08.04.2010 № 208./04.10).
У свою чергу, підприємство сплатило постачальнику вартість вказаних інкубаторів у розмірі 4 973 590, 55 євро, що підтверджується довідкою від 18.02.2011 Bank Austria, в якій відображено перерахування грошових коштів на рахунок відповідача за договором від 14.09.2009.
Відповідно до наказів Міністерства охорони здоров`я Україні про розподіл медичного обладнання у період з 10.11.2011 по 30.11.2011 ДП «Укрмедпостач» здійснило доставку інкубаторів транспортних до лікувально-профілактичних закладів України.
Після ввезення та розмитнення інкубаторів виявлено невідповідність інформації про виробників інкубаторів за реєстраційним свідоцтвом № 9339/2010 та фактичними даними, а саме: країною виробником інкубаторів зазначена фірма Heinen+Lоwenstein GmbH, Вена (Австрія).
Під час проведення випробувань встановлені обставини, які перешкоджали реєстрації; виробниками складових даного обладнання є різні виробники: інкубатор транспортний модель ІТ-158-ТS - FANEM Ltda (Бразилія), апарат штучної вентиляції легенів - Heinen+Lоwenstein GmbH (Німеччина), аспіратор - DeVilbіss Healthcare (США).
При цьому апарат штучної вентиляції легенів Leoni виробництва Heinen+Lowenstein GmbH (Німеччина) та аспіратор виробництва DeVilbiss Healthcare (США) не зареєстровані в Україні та не дозволені для використання в медичній практиці.
Умовами договору (п. 5.2) визначено, що при виникненні претензій по некомплектності, кількості чи якості обладнання складається акт рекламації.
Слід зазначити, що сторонами договору у зв`язку з виявленими недоліками обладнання 14.02.2011 підписано додаткову угоду № 9, визначено претензії до обладнання (дод. 1), склад комісії для складання акту рекламації (дод. 2).
14.02.2011 комісією у складі представників постачальника та покупця складено акт рекламації № 1, в якому зафіксовано претензії до обладнання та необхідність повторної реєстрації інкубатора транспортного у складі: інкубатора моделі ІТ-158-ТS, апарата штучної вентиляції легенів Leoni, вакуумного відсмоктувача Laerdal Compact Suction Unit 3, виробництва FANEM Ltda (Бразилія), Heinen+Lоwenstein GmbH (Австрія), Heinen+Lоwenstein GmbH (Німеччина), DeVilbіss Healthcare (США).
Крім того, актом рекламації передбачалась сплата штрафних санкцій у розмірі 246 506, 26 євро.
Наведене документально підтверджує фіксацію недоліків у присутності постачальника та їх фактичне визнання ним, оскільки через три дні після підписання рекламації сторони уклали Додаткову угоду № 11 від 17.02.2011 р. для усунення недоліків.
Рекламація № 1 є належним доказом повідомлення і за своїм змістом охоплює дефекти якості.
Рекламація № 1 була оформлена в межах гарантійного строку та засвідчила істотні недоліки, які унеможливлювали використання обладнання за призначенням.
За змістом п. 5.2 Договору, акт рекламації може бути складений:
- або комісією при прийманні обладнання;
- або закладом охорони здоров`я протягом гарантійного строку.
У цьому випадку рекламацію підписано саме комісією у складі представників сторін при передачі обладнання, отже вона відповідає формі, прямо передбаченій Договором, і не потребує додаткових актів від закладів охорони здоров`я.
Позивач 2 неодноразово дублював повідомлення протягом гарантійного строку.
Після підписання Рекламації № 1 Позивач 2 неодноразово підтверджував наявність недоліків і вимагав заміни інкубаторів, надсилаючи листи відповідачу, зокрема від 01.03.2011 р., 18.03.2011 р., 27.04.2011 р., та 24.04.2012 р.
Апелянт, в свою чергу, не заперечував факт повідомлення, а лише у листі від 10.05.2012 р. формально відхилив вимогу про заміну обладнання, визнавши при цьому отримання звернень.
Вказаним спростовуються доводи апелянта про те, що він не був повідомлений належним чином про недоліки товару.
Стосовно доводів апелянта на відсутність актів рекламації від окремих медичних закладів, слід зазначити наступне.
По-перше, всі інкубатори були поставлені централізовано, отже саме Позивач 2 головний замовник за інвестиційним проектом - мав повноваження виявляти недоліки при прийманні.
По-друге, матеріали справи містять листи від медичних закладів (зокрема Алчевський перинатальний центр, Одеська міська дитяча лікарня № 1 тощо), у яких прямо зазначено про дефекти обладнання.
Ці документи є підтвердженням того, що недоліки фактично виявлялись під час експлуатації, а процедура повідомлення недоліків була фактично дотримана.
У подальшому, 17.02.2011, сторони уклали додаткову угоду № 11 до договору поставки від 14.09.2009, якої узгодили проведення окремої реєстрації виробу «інкубатор транспортний».
Відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди постачальник гарантує надати покупцю не пізніше ніж через 30 календарних днів з моменту підписання даної додаткової угоди всі необхідні документи для проведення державної реєстрації вказаного медичного обладнання як виробу медичного призначення. А у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі гарантував заміну вказаного медичного обладнання на обладнання, яке буде відповідати вимогам специфікації, в частині виробника медичного обладнання, в термін, передбачений законодавством України, а також зобов`язувався сплатити нараховані штрафні санкції у розмірі 246 506,46 євро протягом 30 календарних днів (п.п. 3, 4 додаткової угоди).
Фактично вказаним сторони погодили, що відповідачем були поставлені інкубатори в іншій, ніж було погоджено сторонами, комплектації.
Окремо слід зазначити, що укладенням додаткової угоди № 11 відповідач визнав свої обов`язки надати всі необхідні документи для проведення державної реєстрації вказаного медичного обладнання як виробу медичного призначення та заміни обладнання в разі ненадання документів.
Подібні за змістом положення закріплені і у п. 2.5 договору, згідно з якими постачальник зобов`язується впродовж 7 днів після надходження письмової вимоги покупця надати останньому щодо обладнання, яке ще не зареєстровано чи не сертифіковано в Україні, документи, необхідні для реєстрації (сертифікації) обладнання.
Однак, відповідач, всупереч положенням п. 2 додаткової угоди № 11, та не зважаючи на відповідні вимоги ДП «Укрмедпостач» (листи від 24.03.2011, 18.04.2011, 27.04.2011, 24.04.2012), не виконала ані зобов`язання щодо надання вказаному державному підприємству необхідних для проведення державної реєстрації медичного обладнання документів, ані зобов`язання щодо заміни обладнання. 
Вказане підтверджується листами компанії від 01.03.2011, 18.03.2011, 29.04.2011, зі змісту яких вбачається, що всі документи, яких не вистачало, у порушення умов договору були передані партнером компанії ТОВ «Технолоджі груп» до державного органу з реєстрації.
Так, заявником у другій процедурі реєстрації виступило ТОВ «Технолоджі Груп», яке 18.03.2011 звернулось до Держлікслужби із заявою про реєстрацію виробів медичного призначення - інкубатора.
Відповідно до п. 11.1 договору жодна зі сторін не має права передавати свої права та обов`язки за цим договором іншій особі без отримання письмової згоди іншої сторони. 
Такої згоди ДП «Укрмедпостач» компанії не надавало.
Додаткова угода № 11 від 17.02.2011 р. прямо покладала на Апелянта обов`язок надати Позивачу 2 у 30-денний строк повний пакет документів для державної реєстрації або замінити обладнання. 
Отже, саме Позивач 2 мав бути заявником або ініціатором подання до Держлікслужби, а не інша юридична особа. 
Фактичне звернення ТОВ «Технолоджі Груп» напряму до Держлікслужби без погодження та участі Позивача 2 є порушенням цієї умову.
Таким чином, державна реєстрація проводилась на підставі документів, поданих третьою особою, яка не мала договірних відносин з покупцем.
Також, пункт 11.2 Договору не охоплює право залучати субпідрядників для держреєстрації.
Пункт 11.2 Договору дозволяє сторонам залучати субпідрядників для виконання технічних робіт або послуг - монтажу, транспортування, митного оформлення, навчання персоналу тощо.
Однак державна реєстрація медичного виробу - це адміністративно-правова процедура, яка може здійснюватися лише виробником або його офіційно уповноваженим представником. 
Тому посилання Апелянта на п. 11.2 є помилковим, адже він не надає постачальнику права передавати регуляторні повноваження комерційному суб`єкту, що не є стороною договору.
Всі документи на реєстрацію інкубаторів були передані партнером відповідача - ТОВ «Технолоджі Груп», а Позивач 2 не залучався до цієї процедури.
Зазначене суперечить умовам додаткової угоди № 11 і позбавило Позивача 2 можливості впливати на зміст поданих матеріалів, зокрема на заявлену комплектацію, виробника й технічні параметри, які пізніше стали предметом спору про якість.
Документи, подані цією компанією, стали підставою для видачі свідоцтва №10711/2011 від 05.08.2011, яке згодом було анульовано наказом Держлікслужби №215 від 27.03.2012 р. через невідповідність продукції вимогам безпеки.
Так, за зверненням ТОВ «Технолоджі Груп» та поданими ними документами, комісія з питань етики Київського міського пологового будинку № 7 дійшла висновку про можливість проведення клінічного дослідження інкубаторів без участі волонтерів на базі гінекологічного та пологового відділень Київського міського пологового будинку № 7.
Крім того, 06.06.2011 головним лікарем Київського міського пологового будинку № 7 затверджена програма клінічного випробування виробу медичного призначення (інкубатору).
Відповідно до наказу Держлікінспекції Міністерства охорони здоров`я України від 05.08.2011 № 499 інкубатори для новонароджених класу безпеки ІІ б (код УКТ ЗЕД 9018 90 85 90, виробник FANEM Ltda (Бразилія), Heinen+Lоwenstein GmbH (Австрія),Heinen+Lоwenstein GmbH (Німеччина), DeVilbіss Healthcare (США)) внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію № 10711/2011.
Разом з цим ДП «Укрмедпостач» від Київського міського пологового будинку № 7 (на запит від 18.02.2012 № УС-83) отримано завірену копію звіту клінічних випробувань «Інкубатора транспортного» іншого змісту, в якому відображені зауваження до вказаного обладнання, а також зазначено, що такий медичний виріб відповідає своєму медичному призначенню та може бути рекомендований для застосування в роботі медичних закладів України за умови усунення вказаних в звіті недоліків. 
Аналогічну копію звіту надано Київським міським пологовим будинком № 7 листом від 22.03.2012 № 231 (на запит Держлікслужби від 16.03.2012).
Разом з тим, у ході досудового слідства у кримінальному провадженні №42013000000000548 від 13.12.2013 відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, що перебувало у провадженні слідчого відділу прокуратури міста Києва, встановлено, що державна реєстрація транспортного інкубатора для немовлят ІТ 158-ТS (свідоцтво про державну реєстрацію № 1711/2011, видане згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.08.2011 № 499) була проведена на підставі підроблених документів про проведення Київським міським пологовим будинком №7 клінічних випробувань даного виробу медичного призначення.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2014 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України на підставі пункту «в» ст. 1 та ст. 6 Закону «Про амністію у 2011 році», а провадження у справі закрито (тобто за нереабілітуючих підстав).
Так, в ході досудового слідства встановлено, що службовими особами Київського міського пологового будинку № 7 було складено та підписано Звіт клінічних випробувань зразку виробів медичного призначення - Інкубатор транспортний, в якому вказано про можливість застосування даного медичного виробу лише після усунення ряду недоліків. 
Зокрема:
транспортний кувез на даному візку не призначений для внутрішньо лікарняного транспортування новонароджених;
вага візка перевищує допустимі межі (105 кг);
інкубатор неможливо зняти з візка (повинен бути з`ємним з візка та легко закріплюватись на ньому);
габаритні розміри візка значно перевищують розміри транспортного кувезу;
стандарт завантаження даного візка в автомобіль - північноамериканський (завантаження однією людиною), не передбачений в наших автомобілях швидкої допомоги, де передбачений європейський стандарт - завантаження виконують 2 людини, візок легкий;
балони кисню та повітря мають стандарт різьби, який не використовується в Україні - внутрішня різьба, тому заправка кисневого балону неможлива. Без балонів кисню та повітря дихальний апарат не працює;
візок нестійкій, має одну пару коліс, які обертаються навколо осі, друга пара коліс, закріплені міцно, тому обмежений рух візка при повороті;
висота візка з кувезом утруднює нагляд за дитиною при транспортуванні;
на панелі кувеза не відображена фактична та задана температура повітря у кувезі, фактична та задана температура тіла дитини;
виникають труднощі при укладені дитини зі штучною вентиляцією легенів до кувезу - ліві дверцята не повністю відкривається до низу;
дихальний апарат, який знаходиться з боку від кувезу заважає відкриванню дверцят;
дихальний апарат не щільно з`єднаний з візком;
колба аспіратора одноразового використання та потребує періодичної заміни.
Крім того, наявність зазначених у вказаному звіті недоліків медичного виробу підтверджена Актом огляду виробу медичного «Інкубатор транспортний» від 19.03.2012, яким також додатково встановлено наступні недоліки:
згідно матеріалів супровідної документації та матеріалів реєстраційного досьє інкубатор повинен мати розміри матраца (робочої зони для розміщення дитини) 32 см х 63 см, фактичний розмір 29,3 см х 60 см;
висота від матрацу до ковпака за документацією 37 см, фактична - 21 см. Наявна висота ковпака практично не дозволяє проведення маніпуляції з дитиною, яка находиться у інкубаторі;
загальна висота інкубатора на теліжці набагато перевищує параметри, які вказані у документації (118,7 см), та ускладнює проведення маніпуляцій з дитиною (дії можуть проводитись особами з ростом не менше 180 см, людям з меншим ростом необхідно ставати навшпиньки або підставляти на підлогу підставку);
балон з киснем пофарбований у сірий колір, що є грубим порушенням заходів безпеки - в Україні прийнято кольорове позначення небезпечного вмісту балонів, балони з киснем повинні бути блакитного кольору;
конструктивні особливості подавання стиснутого повітря відмінні від існуючих Україні, що ускладнює експлуатацію цих систем;
написи та застереження на складових частинах виробу «Інкубатор транспортний» виконані іноземними (англійською, португальською) мовами. 
За результатом огляду виробу медичного - інкубатора, оформленого актом від 19.03.2012, зроблено висновок, що відповідний виріб не може використовуватись за призначенням без усунення наведених недоліків.
У зв`язку з цим дію свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу №10711/2011 від 05.08.2011 припинено наказом Держлікслужби від 27.03.2012 №215.
Направляючи дану справу № 910/9297/15 на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказав, що всупереч ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (станом на час розгляду справи судом), суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки встановленим обставинам у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2013, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.08.2015, у справі за позовом VAMED Engineering GmbH & CO KG до Державної служби України з лікарських засобів, треті особи: ДП «Укрмедпостач», ТОВ «Технолоджі груп» та Міністерства охорони здоров`я України, за участі прокуратури міста Києва, про визнання незаконним та скасування наказу Державної служби України з лікарських засобів від 27.03.2012 № 215 «Про припинення дії свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу», зокрема, щодо підстав прийняття Державною служби України з лікарських засобів рішення про припинення свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробів.
Так, судом першої інстанції у рішенні від 06.08.2025 вірно встановлено, що законність дій Держлікслужби України щодо припинення дії свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів від 05.08.2011 була предметом розгляду адміністративних судів.
Судовими рішеннями у адміністративній справі № 2а-13001/12/2670 за позовом Фамед Інжинірінг ГмбХ енд Ко КГ до Державної служби України з лікарських засобів про визнання незаконним та скасування наказу Держлікслужби України № 215 від 27.03.2012 «Про припинення дії свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу» встановлено законність дій Держлікслужби України щодо припинення дії свідоцтва у зв`язку із виявленими недоліками обладнання (зокрема, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.08.2015).
Адміністративними судами встановлено обставини щодо припинення свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів. Так, суди, враховуючи положення Порядку та надавши об`єктивну оцінку викладеним обставинам справи, дійшли висновку про наявність у відповідача достатніх та обґрунтованих підставі для видачі оскаржуваного наказу, оскільки зібрані у справі докази вказують на наявність суттєвих недоліків інкубаторів, що виключають можливість їх експлуатації за призначенням з урахуванням ступеня класу безпеки.
Крім того, судом звернуто увагу на те, що ні позивачем, який є постачальником інкубаторів за договором від 14.09.209 р., ні ТОВ «Технолоджі груп», яке виступало заявником державної реєстрації, не вживалися будь-які заходи для усунення виявлених негативних властивостей медичних виробів - інкубаторів, що фактично свідчить про нехтування наданою можливістю для поновлення дії свідоцтва (державної реєстрації).
В силу вимог ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України ці обставини доказуванню не підлягають.
Водночас доводи апелянта про те, що вказані судові рішення є неналежними доказами для підтвердження позовних вимог вказаного не спростовують.
Слід також вказати, що зміна порядку перевірки медичного обладнання, ввезеного в Україну, відбулася у липні 2015 року, тобто під час розгляду даної справи в суді.
Направляючи справу № 910/929715 на новий розгляд, суд касаційної інстанції також вказав, що посилання судів на те, що припинення свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробів не є беззаперечним та виключним свідченням поставки відповідачем позивачу 2 товару з істотними недоліками, що у відповідності до ст. 678 Цивільного кодексу України було б підставою для виникнення у покупця права вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, оскільки на цей момент медичні вироби відповідають вимогам Технічного регламенту, що підтверджують сертифікат перевірки типу на інкубатор транспортний (клас ІІб) від 30.09.2016 та сертифікат відповідності від 30.09.2016 року, є передчасними.
При цьому суд вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (станом на час розгляду справи судом) обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Для нанесення знаку відповідності технічним регламентам на медичні вироби, що відносяться до класу IIб (крім медичних виробів, виготовлених на замовлення або призначених для клінічних досліджень), виробник повинен провести, зокрема, процедуру, наведену в додатку 4, в поєднанні з процедурою, наведеною в додатку 5, або процедурою, наведеною в додатку 6, або процедурою, наведеною в додатку 7.
Додатком 4 Технічного регламенту передбачено здійснення перевірки типу, а саме оцінки відповідності типового зразка медичного виробу вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, за результатами якої заявникові, у разі встановлення його відповідності Технічному регламенту, видається сертифікат перевірки типу. 
Згідно з додатком 5 Технічного регламенту проводиться перевірка продукції - оцінка відповідності, за допомогою якої виробник або його уповноважений представник забезпечує та декларує, що медичні вироби, до яких застосовується процедура, визначена в п. 4 цього додатка, відповідають типовому зразку, описаному в сертифікаті перевірки типу, і вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів.
Відповідно до п. 4 додатку 5 Технічного регламенту орган з оцінки відповідності зобов`язаний проводити дослідження і випробування з метою підтвердження відповідності медичних виробів вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів за рішенням виробника шляхом дослідження і випробування кожного медичного виробу згідно з вимогами розділу «Перевірка шляхом дослідження і випробування кожного медичного виробу» цього додатка або шляхом дослідження і випробування медичних виробів із застосуванням статистичних методів (дослідження партії медичних виробів) згідно з вимогами розділу «Статистична перевіркамедичних виробів» цього додатка. При цьому, при дослідженні і випробуванні кожного медичного виробу, у разі відповідності - на кожен такий виріб має бути нанесений ідентифікаційний номер органу з оцінки відповідності і виданий сертифікат відповідності (п.п. 5, 6 додатку 5 Технічного регламенту), а при статистичній перевірці після перевірки випадкового зразка медичного виробу, який відбирається із партії медичних виробів - ідентифікаційний код органу з оцінки відповідності наноситься на кожен виріб з такої партії і видається сертифікат відповідності (п. 7, 8, 10 додатку 5 Технічного регламенту).
За висновками суду касаційної інстанції, обставини відповідності медичних виробів типовому зразку, описаному в сертифікаті перевірки типу, і вимогам Технічного регламенту має засвідчувати сертифікат відповідності кожного медичного виробу, або сертифікат відповідності, виданий на партію медичних виробів.
Отже суди в порушення вимог ст. ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України (станом на час розгляду справи судом касаційної інстанції) не надали належної оцінки сертифікату відповідності від 30.09.2016 року та не перевірили, чи виданий цей сертифікат відповідності на один медичний виріб чи на партію медичних виробів, хоча зазначені обставини мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, оскільки, предметом спору у справі є партія медичних виробів у кількості 85 штук.
Так, перший з 36 наданих відповідачем сертифікатів відповідності інкубаторів (при тому, що інкубаторів поставлено 85) отримано компанією 30.06.2016, тобто більше, ніж через один рік після звернення прокурора з позовом до суду.
Отже компанія провела оцінку медичного обладнання вже після поставки товару закладам охорони здоров`я та без погодження з Міністерством як з власником товару, та ДП «Укрмедпостач» як особою, на яку відповідно до умов договору покладено обов`язок здійснення відповідних реєстраційних дій, тобто поза їх увагою, участю та контролем, а також без укладення будь-яких угод щодо зміни порядку реєстрації ввезеного в Україну медичного обладнання.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність тих обставин, що докази проходження оцінки саме інкубатором транспортним, який поставлений за договором поставки від 14.09.2009, та що зазначені сертифікати є доказом належної якості усіх 85 Інкубаторів транспортних моделі ІТ-158-ТS.
Слід зазначити, що листами від 24.03.2011, 18.04.2011, 27.04.2011, 24.04.2012 ДП «Укрмедпостач» зверталось до постачальника щодо заміни інкубаторів. Вказані листи залишились без задоволення.
Згідно з п. 6.3 договору якщо протягом гарантійного строку буде встановлено суттєві недоліки обладнання, зокрема, воно виявиться непрацездатним, або за якістю не відповідатиме п. 6.1 цього договору та не підлягатиме ремонту, постачальник зобов`язаний замінити таке обладнання.
За умовами договору у разі якщо постачальник не приведе медичне обладнання у якість відповідно до п. 6.1 договору, покупець має право відмовитися від обладнання та вимагати повернення сплачених постачальникові сум (п. 5.2.1 договору).
Пунктом 6.2 договору передбачено, що гарантійний строк якості обладнання складає 24 місяці з дня введення в експлуатацію при виконанні вимог виробника по експлуатації (у подальшому продовжено до 30 місяців). Строк гарантійного обслуговування збільшується на час перебування дефектного обладнання в неробочому стані. Його відлік зупиняється на цей час та починає продовжуватись з дня закінчення ремонту обладнання.
Окремо слід звернути увагу, що відповідач листом від 10.05.2012 №VE/CHT/OLL-048 відхилив вимогу позивача щодо заміни обладнання та висловив власну позицію щодо відсутності недоліків товару.
Вказаним спростовуються доводи відповідача про те, що він не був повідомлений протягом гарантійного строку про недоліки товару.
Водночас, слід зазначити, що наявність недоліків поставленого товару - транспортних інкубаторів також підтверджується висновком №5473/5474/12-54 від 06.07.2012 комплексної судової товарознавчо-технічної експертизи у кримінальній справі №49-3345, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Відтак, проведена у кримінальному провадженні за постановою слідчого, також є судовою, і її висновки оцінюється господарським судом у сукупності з іншими доказами на загальних підставах. 
З огляду на викладене, аргументи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи у кримінальному провадженні не може бути належним доказом у господарській справи є безпідставними.
Повертаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що суди обох інстанцій безпідставно не врахували, що у договорі відсутні умови щодо звільнення продавця від відповідальності за якість товару після його передачі, навпаки, у розд. 6 договору продавцем надані гарантії щодо якості товару.
Крім того, згідно із ст. 35 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 продавець повинен поставити товар, який за кількістю, якістю й описанням відповідає вимогам договору і який затарований чи упакований так, як це вимагається за договором. Крім випадків, коли сторони домовилися про інше, товар не відповідає договору, якщо він: a) не придатний для тих цілей, для яких такий товар звичайно використовується; b) не придатний для будь-якої конкретної мети, про яку продавця прямо чи опосередковано було повідомлено під час укладення договору, крім тих випадків, коли з обставин випливає, що покупець не розраховував або що для нього було нерозумним розраховувати на компетентність і міркування продавця; c) не має якостей товару, представленого продавцем покупцеві як зразок чи модель; d) не затарований чи не упакований звичайним для таких товарів способом, а за відсутності такого - способом, який є належним для збереження й захисту даного товару.
Отже, поставка незареєстрованого товару не відповідає умовам договору, нівелює його мету та мету інвестиційного проекту. 
Слід також зазначити, що доводи апелянта про незаконність судового рішення через помилкове незастосування судом положень Віденської конвенції жодним чином не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову прокурора.
Так, Вищий господарський суд України, переглядаючи цю справу, у постанові від 05.04.2027 дійшов висновку, що суди повинні були перш за все керуватися тим, що між сторонами склалися договірні відносини та сторони повинні діяти відповідно до обов`язкових для обох сторін умов договору.
Відповідно до п. 12 договору сторони погодили, що до правовідносин сторін застосовується українське право.
Таким чином, враховуючи, що компанією не виконано зобов`язання за договором щодо передання товару належної якості та остання відмовилась здійснити заміну товару неналежної якості в порядку, передбаченому п. 6.3 договору, а усі інші заходи вжиті позивачами не дали позитивного результату, виникли підстави для відмови від договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в судовому порядку.
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Згідно положень ст.ст.256-258 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність за цивільним законодавством встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність.
Відповідно до ч.1 ст.681 Цивільного кодексу України до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).
Згідно ч.8 ст.269 Господарського кодексу України (чинному на момент прийняття оскаржуваного рішення) позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).
Так, згідно акту від 19.03.2012р. огляду означеного медичного виробу Державної служби України з лікарських засобів, транспортний інкубатор не може використовуватись за призначенням без усунення наступних недоліків, зокрема, щодо розміру матрацу, висоти від матрацу до ковпака, загальної висоти інкубатора, тощо.
На засіданні Науково-експертної ради з питань державної реєстрації медичних виробів, яку було проведено 23.03.2012р., Державній службі України з лікарських засобів було рекомендовано припинити державну реєстрацію медичного виробу «Інкубатор транспортний» (які було поставлено відповідачем у кількості 85 одиниць на підставі спірного правочину).
Наказом №215 від 27.03.2012р. Державної служби України з лікарських засобів «Про припинення дії свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу» було припинено дію свідоцтва №10711/2011 від 05.08.2011р.
З огляду на наведені обставини, позивач 2 неодноразово, зокрема листами №УС-319 від 24.04.2012р. та №УС-504 від 03.08.2012р., звертався до відповідача з вимогами про заміну неякісного товару.
Отже, з 27.03.2012 позивач довідався про порушення його прав.
З метою захисту своїх прав ДП «Укрмедпостач» 28.08.2012, тобто через 5 місяців, звернулось з позовом до компанії VAMED Engineering GmbH & CO KG (Австрія) про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.
Рішенням МКАС при ТПП України у справі АС № 195а/2012 від 04.04.2013 задоволено позовну заяву ДП «УКРМЕДПОСТАЧ» МОЗ України (Україна) до компанії VAMED Engineering GmbH & CO KG (Австрія) про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, а саме, зобов`язано компанію VAMED Engineering GmbH & CO KG протягом 90 календарних днів з моменту отримання рішення здійснити заміну медичного обладнання, а саме: «Інкубатор транспортний модель ІТ-158-ТS», поставленого за договором поставки від 14.09.2009, в кількості 85 одиниць, на транспортні інкубатори, які за своєю якістю, ефективністю та безпечністю будуть відповідати умовам договору та нормам діючого законодавства України, та які можна буде використовувати за призначенням в Україні; у випадку невиконання вказаної вимоги в установлений строк, стягнути на користь позивача 4 973 590,55 євро, сплачених за вищевказане медичне обладнання; стягнути з відповідача на користь позивача 34 058,77 євро в порядку відшкодування сплаченого арбітражного збору.
07.08.2013 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання компанії «VAMED Engineering GmbH & CO KG» (Австрія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (МКАС при ТПП України) від 04.04.2013 у справі АС № 195а/2012 за позовом Державного підприємства для постачання медичних установ «УКРМЕДПОСТАЧ» Міністерства охорони здоров`я України (ДП «УКРМЕДПОСТАЧ» МОЗ України (Україна) до компанії «VAMED Engineering GmbH & CO KG» (Австрія) про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03.09.20213, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2014, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 та ухвалою Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі № 761/20746/13-ц рішення МКАС при ТПП України скасовано.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Отже, пред`явленням позову строк позовної давності перервався та лише після скасування рішення 11.03.2015 розпочав свій перебіг заново. 
Київська міська прокуратура 14.04.2015, тобто в межах строків позовної давності звернулась з позовом до Господарського суду міста Києва.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу VAMED Engineering GmbH (ФАМЕД Інжиніринг ГмбХ) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 у справі №910/9297/15 - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова (враховуючи перебування судді Сітайло Л.Г. у відпустці з 13.04.2026 по 26.04.2026) складена: 27.04.2026 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко 

Судді М.А. Барсук

Л.Г. Сітайло