Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/655/26
Номер провадження2/173/1144/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
повне
01 липня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір №5023756, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн.Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, передбаченій кредитним договором. 
26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5023756.
Крім того, 30.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір №5309372, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн.Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, передбаченій кредитним договором. 10.02.2023 було укладено договір № ФК-10-02/23, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5023756.07.11.2025 було укладено договір № 07-11/25 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС"відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, втому числі за договором № 5309372.
Також, 17.01.2022 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено Договір №555165176829, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі, передбаченій кредитним договором. Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, передбаченій кредитним договором. 18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023, згідно з умовами якого ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555165176829.
Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також судові витрати.
Провадження у справі відкрито 24.03.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав відзив на позовну заяву,у відзиві зазначив, що на даний час є офіційно визнаним безробітним, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, яка є його єдиним джерелом доходу. Посилаючись на скрутне матеріальне становище та положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, відповідач просив суд максимально зменшити розмір нарахованих позивачем пені, штрафів та процентів.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що доводи відповідача не спростовують заявлених позовних вимог. Посилався на те, що розрахунок заборгованості містить детальний розрахунок суми боргу, відсотків та періодів їх нарахування, а відповідач не надав доказів його неправильності чи власного контррозрахунку. Позивач вказав, що відповідно до умов укладених кредитних договорів сторони погодили розмір процентних ставок, порядок їх нарахування, а також умови пролонгації та автоматичної пролонгації строку кредитування. На думку позивача, нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов договорів та вимог статей 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, а продовження строку кредитування було передбачене умовами договорів та погоджене відповідачем під час їх укладення. Також представник позивача зазначив, що кредитні договори є чинними, їх умови відповідачем не оскаржувалися, а тому є обов`язковими для виконання. Крім того, послався на правові висновки Верховного Суду щодо відсутності підстав для відмови у позові лише з мотивів незгоди відповідача з розрахунком заборгованості без надання ним належних доказів або контррозрахунку.З огляду на викладене позивач просив долучити відповідь на відзив до матеріалів справи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 04.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір №5023756, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5000,0 грн.
За цим договором, ТОВ «Мілоан» зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п.1.3 Договору надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту, проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін.
Відповідно до п. 1.2., 1.3., 1,4, 1.5., 1.6 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн., кредит надається строком на 30 днів з 04.09.2021, дата повернення 04.10.2021, стандартна процентна ставка 5,00 %.
Відповідно до реквізитів Договору № 5023756 від 04.09.2021, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «V65116». Ідентифікацію особи підтверджено довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн., шляхом перерахування 04.09.2021 на номер карти, що підтверджується копією платіжного доручення № 1753904718 від 04.09.2021.
26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5023756.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає Договір факторингу № 26-07/2024, акт приймання-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024, а також платіжну інструкцію № 448090005 на підтвердження оплати за договором факторингу.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 5023756 від 04.09.2021 станом на 24.02.2026 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 7219,73 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2618,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 4601,73 грн.
30.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір №5309372, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000,0 грн.
Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 6000,00 грн, строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є додатком до договору.
Згідно з п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 договору тип процентної ставки є фіксованим. стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується в межах строку кредиту вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, знижена процентна ставка 0,57%.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Згідно умов Кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 6000,00 грн,30.12.2021 на банківську карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 128315524.
10.02.2023 було укладено договір № ФК-10-02/23, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5023756.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає Договір факторингу№ ФК-10-02/23, акт приймання-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № ФК-10-02/23, а також платіжну інструкцію № 188 на підтвердження оплати за договором факторингу.
07.11.2025 було укладено договір № 07-11/25 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС"відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5023756.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає Договір факторингу № 07-11/25 від 07.11.2025, акти приймання-передачі реєстру боржників від 07.11.2025, витяг з реєстру боржників до факторингу, реєстр боржників,а також платіжну інструкцію №0574640000від 07.11.2025 на підтвердження оплати за договором факторингу.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 5309372 від 30.12.2021 у відповідача станом на 24.02.2026 виникла заборгованість у розмірі 12384,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6384,00 грн – заборгованість за відсотками.
17.01.2022 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено Договір №555165176829, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 2400,00 грн. 
Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець надав позичальнику позику у сумі 2400,00 грн строком 30 календарних днів на умовах строковості, зворотності та платності. При цьому договором передбачено, що у випадку проведення пролонгації (реструктуризації) заборгованості зазначені кошти спрямовуються на погашення заборгованості за попереднім договором позики № 555165176829 від 17.01.2022.
Згідно з п. 2.3 Договору у разі пролонгації (реструктуризації) попереднього договору позики нова позика надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за попереднім договором із одночасним формуванням заборгованості позичальника за новим договором у відповідному розмірі.
Відповідно до п. 1.1.1 Договору сторони погодили фіксований тип процентної ставки. Згідно з пп. 1.1.1.1 Договору за умови належного виконання позичальником умов договору застосовується знижена процентна ставка 2,19 % на день (800 % річних). Пунктом 1.1.1.2 Договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов застосування зниженої ставки або у разі прострочення застосовується стандартна процентна ставка 2,60 % на день (950 % річних).
Відповідно до п. 3.2 Договору проценти за користування позикою нараховуються щоденно на фактичний залишок заборгованості за фактичну кількість календарних днів користування позикою.
Згідно з п. 3.1 Договору позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити проценти відповідно до графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 3.3 Договору встановлено, що умовою застосування зниженої процентної ставки є повне повернення позики у строк, визначений графіком платежів, та недопущення прострочення виконання зобов`язання більше ніж на один календарний день.
Відповідно до п. 3.6 Договору позичальник має право достроково повернути позику повністю або частково зі сплатою процентів за фактичний строк користування коштами.
Згідно з п. 6.4 Договору позикодавець має право відступити право вимоги за договором будь-якій третій особі, у тому числі шляхом укладення договору факторингу, а відповідно до п. 6.11 Договору повідомлення про відступлення права вимоги може бути здійснено первісним або новим кредитором.
Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що до вимог, які виникають із договору позики або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність тривалістю десять років.
Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора.
Згідно умов Кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 2400,00 грн, 17.01.2022 на банківську карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 131905353.
18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023, згідно з умовами якого ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555165176829.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає Договір факторингу № 18/12-2023, Додатковий договір № 1 від 21.12.2023 до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023, акт приймання-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору фкторингу, а також платіжну інструкцію № 793 від 27.12.2023 на підтвердження оплати за договором факторингу.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 24.02.2026заборгованість відповідача за договором № 555165176829 складає 6148,20, заборгованість за основною сумою боргу 2400,00 грн, заборгованість за процентами 3748,2 грн.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що випливають із кредитного договору, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та погодженні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять погоджені сторонами умови та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а електронний договір, підписаний електронним підписом, у тому числі одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, договір, укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належною письмовою формою правочину.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання процентів від суми позики, а згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються договором.
З наданих позивачем доказів убачається, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання за договорами та надали відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, отримані кошти та передбачені договором платежі у встановлений договором строк не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту кредитор має право вимагати повернення заборгованості та сплати належних процентів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
За змістом статей 1077, 1078 ЦК України право грошової вимоги може бути відступлене на підставі договору факторингу, внаслідок чого фактор набуває права вимоги до боржника в обсязі, визначеному договором.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що первісними кредиторами було належним чином виконано свої зобов`язання за кредитними договорами та надано відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання щодо їх своєчасного повернення та сплати процентів належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 25751,93 грн, а право грошової вимоги за вказаними договорами на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», томусуд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому заборгованість у розмірі 25 751,93 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо заперечень відповідача проти позову, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, суд зазначає про таке.
У поданому відзиві відповідач вказав, що на даний час є офіційно зареєстрованим безробітним, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, яка є його єдиним джерелом доходу. Посилаючись на скрутне матеріальне становище та положення частини третьої статті 551 ЦК України, відповідач просив суд максимально зменшити розмір нарахованих позивачем пені, штрафів та процентів.
Оцінюючи зазначені доводи, суд виходить із того, що сам по собі факт перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі або відсутність у нього достатніх доходів не є підставою для звільнення від виконання взятих на себе договірних зобов`язань чи відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором.
При цьому суд враховує, що позивачем не заявлено вимог про стягнення пені чи штрафних санкцій, а до стягнення заявлено лише заборгованість за основною сумою кредиту та нарахованими відповідно до умов кредитних договорів процентами за користування кредитними коштами. Проценти є платою за користування кредитом, а не видом неустойки, тому положення частини третьої статті 551 ЦК України, яка передбачає право суду зменшити розмір неустойки, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Крім того, відповідачем не наведено та не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність або безпідставність нарахування заявленої до стягнення заборгованості чи спростовували її розрахунок.
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо його скрутного матеріального становища не спростовують обґрунтованості позовних вимог та не є підставою для відмови у позові або зменшення розміру заборгованості, заявленої до стягнення.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Матеріали цивільної справи містять копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, Витяг з Акту про надання юридичної допомоги №27 від 30.01.2026,заявка про надання юридичної допомоги №2526 від 01.01.2026.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.
"Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 3 статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 3 статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 141 цього Кодексу."
У цій справі відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в суді не заявляв.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
Тому, виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 13000,00 грн. є завищеними.
Зокрема суд звертає увагу, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, з огляду на ціну позову, яка становить 25751,93 грн. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція сторін, зокрема ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», є сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи. Крім того, підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 гривень, на відшкодування понесених витрат за надання правової допомоги.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ЄДРПОУ 42640371) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 25751,93 (двадцять п`ять тисяч сімсот пятдесят одна) грн. 93 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.Повний текст рішення складено 02.07.2026.

Суддя:           Є.В. Челюбєєв