Номер провадження: 22-ц/813/3655/26 
Справа № 947/29686/23
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-Преса» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-Преса», заінтересовані особи ОСОБА_1 , приватний виконавець Одеського виконавчого округу Притуляк Валерій Миколайович про заміну боржника у виконавчому провадженні №74964021,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
03 грудня 2025 року ТОВ «Одеса-Преса», в інтересах якого діє представник адвокат Гонтар Поліна Анатоліївна, звернулась до суду із заявою, якою просить замінити боржника у виконавчому провадженні № 74964021 з виконання виконавчого листа, виданого 02.05.2024 року Київським районним судом м. Одеси у справі № 947/29686 про стягнення з ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на його правонаступника, рідну сестру – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «Одеса-Преса», заінтересовані особи ОСОБА_1 , приватний виконавець Одеського виконавчого округу Притуляк В.М. про заміну боржника у виконавчому провадженні №74964021 відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Одеса-Преса» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити вимоги заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки. Суд першої інстанції фактично проігнорував правову конструкцію ст. 1281 ЦК України, підмінивши її власним тлумаченням, яке не ґрунтується на законі. Суд першої інстанції не надав оцінки тому, що ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого, була зареєстрована у квартирі, частка в якій належала спадкодавцю, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину, незалежно від заведення спадкової справи у нотаріуса. Відсутність заведеної спадкової справи не спростовує факту прийняття спадщини та не усуває можливість заміни боржника у виконавчому провадженні.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/29686/23 за позовом ТОВ «Монблан Трейд 21» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Монблан Трейд 21» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням було задоволено шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Монблан Трейд 21», матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 381 464 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. та судовий збір в дохід держави в розмірі 5721,96 грн (т.1, а.с.121). 
Вказане рішення суду сторонами не було оскаржено та набрало законної сили.
Відповідно до клопотання представника ТОВ «Монблайн Трейд 21» Гонтар П.А. про видачу виконавчого листа, останній 02.05.2024 року було видано виконавчий лист (т.1, а.с.127).
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. було відкрито виконавче провадження №74964021 від 08.05.2024 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у вигляді матеріальної шкоди в розмірі 381464 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. та судового збору в розмірі 5721,96 грн.
15 вересня 2025 року ТОВ «Монблан Трейд 21» звертається до Київського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони виконавчого провадження № 74964021, а саме замінити стягувача, як сторону виконавчого провадження, з ТОВ «Монблан Трейд 21» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеса-Преса», мотивуючи тим, що між сторонами ТОВ «Монблайн Трейд 21» та ТОВ «Одеса-Преса» було укладено Договір відступлення права вимоги від 01.09.2025 року /а.с.163/
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2025 року заяву ТОВ «Монблан Трейд 21» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено, шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні стягувача - ТОВ «Монблан Трейд 21» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеса-Преса» (т.1, а.с.201).
Боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.08.2024, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що первісним стягувачем ТОВ «Монблан Трейд 21» пропущено шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, причин поважності неподання вказаних вимог судом не встановлено, безпосередньо приватному виконавцю стало відомо про смерть боржника 04.02.2025 року, причини непоінформованості стягувача щодо руху виконавчого провадження та смерті боржника є неповажними, перешкод відслідковувати рух виконавчого провадження, здійснювати інші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для забезпечення прав стягувача з метою виконання рішення суду, судом не встановлено.
Таким чином, до нового кредитора ТОВ «Одеса-Преса» не перейшло право вимоги до спадкоємців боржника, шляхом заміни сторони виконавчого провадження, оскільки права первісного кредитора у зобов`язанні переходять в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а на момент переходу прав при укладенні Договору відступлення прав вимоги від 01.09.2025 року первісним кредитором ТОВ «Монблан Трейд 21» було пропущено строк пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_2 .

Однак повністю з мотивуванням таких висновків суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Згідно з статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину нерухоме майно.
У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Разом з тим, ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
За приписами статей 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч.1 ст.442 ЦПК України та п.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Відповідно до ч.5 статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі №523/2357/20.
При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам насамперед необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 101)).
На підставі норм Закону України «Про виконавче провадження» та статей 1216, 1218, 1282 ЦК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі №2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18) дійшов висновку про те, що в разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
У вказаній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виходив з того, що «обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за договором позики, присудженої судом кредиторові із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців. Верховний Суд констатував, що установивши, що спадкоємець відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, прийняв спадщину, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження боржника – його правонаступником».
Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас, задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109), постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (пункт 7.5)).
Суд першої інстанції вказаного не врахував і помилково стверджував, що порушення ТОВ «Одеса-Преса» строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, є підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження.
Водночас заява про заміну сторони виконавчого провадження дійсно не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.
Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем.
Верховний Суд у своїх постановах від 07 листопада 2018 року у справі №336/709/18-ц (провадження №61-39374св18), від 23 грудня 2019 року у справі №303/1816/17 (провадження №61-35690св18) зазначив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац перший частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі – СК України)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
У постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 404/33/22 (провадження № 61-18469св23) зазначено, що «місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним».
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження обставин фактичного прийняття спадщини приватним виконавцем надано довідку ДНАП Одеської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №П1-126477-ю/о від 06.06.2024, в якій вказано, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані/задекларовані такі особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Також на підтвердження фактичного прийняття спадщини ОСОБА_3 надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що ОСОБА_1 має на праві приватної часткової спільної власності 1/6 квартири АДРЕСА_2 ). Вказане право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності УЖКГ виконкому Одеської міської ради р№19-10305 від 06.07.1998.
У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, щодержавна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК).
Відповідно до статті 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що сам по собі факт державної реєстрації на момент смерті ОСОБА_2 в одній квартирі ОСОБА_3 не свідчить про факт постійного проживання та фактичне прийняття спадщини. ТЬакож про дану обставину не свідчить наявність у ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності 1/6 квартири АДРЕСА_2 ), яка була отримана у власність ще у 1998 році. Заявником не доведено належними та допустимим доказами саме факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити з цієї підстави.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє відображення в мотивах постанови суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, однак судове рішення необхідно змінити в частині мотивування.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-Преса» задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2025 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева