Справа № 202/396/26
Провадження № 2-о/202/89/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., присяжних Матвєєва С.О., Повєріна С.В., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявника Бервено О.М., розглянувши в судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою,
У С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року заявник ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Бервено О.М. звернулася з заявою, в якій просила оголосити померлим її діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що її баба ОСОБА_3 з 09.12.1972 до 09.01.1978 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . 
У цьому шлюбі народився її батько, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу в 1978 році ОСОБА_2 виїхав з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 на територію Російської Федерації (місто Благовєщенськ Амурської області) та контактів з родиною не підтримував. Його місцезнаходження невідомо. 
Заявниця зазначає, що оголошення ОСОБА_2 померлим потрібно через те, що її батько ОСОБА_4 зник безвісти 29.04.2025 під час виконання бойового завдання, для оформлення передбачених у зв`язку з цим виплат виникла необхідність у визначенні кола осіб першого ступеня спорідненості. 
За цих підстав, посилаючись на те, що з 1978 року в місці останнього проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце його перебування, а також його похилий вік, заявниця просить оголосити його померлим. 
Ухвалою суду від 16 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
19 лютого 2026 року судом постановлена ухвала про витребування доказів, а саме з Державної податкової служби України щодо реєстрації ОСОБА_2 в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та присвоєння йому реєстраційного номера облікової картки платника податків (індивідуального податкового номеру), з Державної міграційної служи України щодо отримання ОСОБА_2 паспорта громадянина України, в тому числі паспорта зразка 1974 року, або паспорта для виїзду за кордон, з Пенсійного фонду України та його територіальних органів - відомостей щодо перебування ОСОБА_2 на обліку.
До початку розгляду справи судом отримано відповіді з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, Департаменту з питань цифрового розвитку та інновацій, цифрових трансформацій і цифровізації, Державної податкової служби України про відсутність даних стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник – адвокат Бервено О.М. заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Заявниця пояснила, що чула від свого батька про те, що дід помер. 
Заінтересована особа - Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений. 
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 , 1951 року народження, пояснила, що в період з 1972 до 1978 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після ОСОБА_2 виїхав на Далекий Схід Росії. Від спільного сина їй відомо про смерть колишнього чоловіка. 
Допитана як свідок ОСОБА_6 , 1952 року народження, пояснила, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком її сестри, ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу між ними ОСОБА_2 виїхав на інше місце проживання. В їх родині вважають, що ОСОБА_2 немає в живих. 
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява про оголошення фізичної особи померлою не підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом установлено, що 09 грудня 1972 року в м. Павлограді Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу.
В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився батько заявниці, ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу 09 січня 1978 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 був розірваний. 
У Єдиному державному демографічному реєстрі відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. 
Згідно з Державним реєстром фізичних осіб – платників податків особа з такими реєстраційними даними не зареєстрована.
Згідно з відповіддю Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 23.02.2026 року інформація про оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлена.
Відповідно до листа Державної податкової служби України № 3056/5/99-00-12-04-02-05 від 09.03.2026 року ОСОБА_2 у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків не зареєстрований.
Згідно з повідомленням Департаменту з питань цифрового розвитку та інновацій, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України від 10 березня 2026 року за даними інформаційних систем станом на березень 2026 року ОСОБА_2 як одержувач пенсії та інших соціальних виплат на обліку не перебуває. 
Також судом установлено, що згідно зі сповіщенням командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 12.05.2025 року № 2/84-589 та витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041370000799 від 06.05.2025 року 29.04.2025 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Єлизаветівка Покровського району Донецької області зник безвісті солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Звернувшись із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим, заявниця зазначає, що це необхідно для визначення кола осіб першого ступеня спорідненості та оформлення виплат зниклого безвісті військовослужбовця. 
При розгляді заяви суд керується тим, що відповідно до статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно зі статтею 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини 1 статті 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд звертає увагу, що за змістом наведених норм фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо, зокрема, у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.
При цьому обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається саме на заявника.
Однак, звернувшись до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим, заявниця не надала належних доказів відсутності відомостей про місце його перебування за місцем його постійного проживання.
Так, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять даних щодо місця постійного проживання ОСОБА_2 з 1978 року. 
Суд ураховує, що відповідно до матеріалів справи шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був розірваний у 1978 році, що підтверджено останньою в судовому засіданні.
Зі слів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхав до Російської Федерації і його місцеперебування невідомо.
Також суд ураховує, що за даними державних реєстрів та обліків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться. 
В тому числі відсутні відомості про отримання ним паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, про присвоєння йому індивідуального податкового номеру, а також про одержання ним будь-яких доходів на території України. 
Тобто у справі немає достовірних даних щодо останнього місця проживання ОСОБА_2 і суд через розірвання дипломатичних відносин України з російською федерацією позбавлений можливості самостійно з`ясувати ці відомості. 
Отже, оскільки заявницею не зазначено конкретного місця проживання ОСОБА_2 та не надано доказів відсутності відомостей про його місцеперебування за місцем його проживання протягом трьох років, суд вважає, що підстави для оголошення ОСОБА_2 померлим не доведені. 
Суд вважає, що сам по собі похилий вік особи не є безумовною та достатньою підставою для оголошення такої особи померлою. В даному випадку твердження заявника та свідків про те, що ОСОБА_2 помер об`єктивно нічим не підтверджені та ґрунтуються на припущенні. 
За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 293-294, 308 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко 

Присяжні: Сергій Повєрін

Сергій Матвєєв