Справа №760/6003/25 2/760/2059/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Ішуніної Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з початку 2021 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, яка є громадянкою Республіки Молдова. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дитина, якій дали ім`я ОСОБА_5 . 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув. У зв`язку з військовими діями та загибеллю батька, народження дитини своєчасно зареєстровано не було. Державну реєстрацію народження дитини проведено 20 липня 2022 року в порядку статті 135 СК України: прізвище дитини записано за прізвищем матері - « ІНФОРМАЦІЯ_7 », матір`ю зазначено відповідача, а відомості про батька внесено за вказівкою матері.
Факт походження дитини від сина підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження ДНДЕКЦ МВС України, проведеного за заявою батька загиблого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , за згодою матері дитини. За результатами дослідження встановлено збіг ознак Y-хромосоми між ОСОБА_7 та дитиною ОСОБА_3 , що підтверджує походження дитини від ОСОБА_4 . 
Позивач зазначає, що з моменту народження і донині дитина проживає в її сім`ї та перебуває на її утриманні. 04 жовтня 2023 року відповідач власноруч склала розписку про те, що добровільно залишає дитину ОСОБА_1 і претензій до неї не має; із того часу відповідач із дитиною не спілкується, її місцеперебування невідоме. Відповідач дитиною не цікавиться, її розвитком, вихованням, лікуванням та утриманням не займається, своїх батьківських обов`язків не виконує.
Наказом служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_3 влаштовано в сім`ю ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. 
Посилаючись на ухилення відповідача від виконання обов`язків з виховання та утримання дитини, позивач просить позбавити її батьківських прав і стягнути аліменти на дитину.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2025 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
27 жовтня 2025 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108-11993 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті. 
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом розміщення оголошення про виклик останньої на офіційному вебпорталі Судова влада, про поважність причин неявки суду не повідомила.
У встановлений судом строк, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в матеріалах справи містяться заява про розгляд справи у відсутність представника.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державну реєстрацію народження якого проведено 20 липня 2022 року в порядку статті 135 СК України, із внесенням відомостей про батька дитини за вказівкою матері.
Біологічним батьком дитини є син позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 січня 1992 року та свідоцтвом про смерть від 12 квітня 2022 року. 
Походження дитини від ОСОБА_4 підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження ДНДЕКЦ МВС України від 14 серпня 2023 року № ЕД-19-23/41450-БД, за яким установлено збіг ознак Y-хромосоми між дитиною та батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_7 .
Наказом служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 лютого 2025 року № 13-О ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_1 ; наказом від 11 серпня 2025 року строк тимчасового влаштування дитини в сім`ю ОСОБА_1 продовжено. Дитина проживає в сім`ї позивача та перебуває на її утриманні.
04 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_2 власноруч склала розписку про те, що добровільно залишає дитину ОСОБА_1 і претензій до неї не має. 
Дитина проживає разом з ОСОБА_1 (позивачем) та ОСОБА_7 , які є батьками загиблого ОСОБА_4 , тобто дідом та бабою ОСОБА_8 , який знаходиться на їхньому утриманні, що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 жовтня 2025 року № 108-11993 Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 
Оскільки малолітній ОСОБА_3 проживає в сім`ї позивача, до якої влаштований у встановленому порядку, ОСОБА_1 є особою, наділеною правом на звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статей 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Як встановлено судом, позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Із наявних у справі медичних довідок та консультативних висновків лікаря-педіатра вбачається, що позивач забезпечує дитину одягом, харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, відвідує з нею лікувальні заклади, займається її розвитком та вихованням. Натомість відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не бере.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача.
З наявного висновку, встановлено, що ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . 
Під час обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 працівником Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 30 липня 2025 року встановлено, що ОСОБА_5 з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживають у квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. У звязку з малолітнім віком провести бесіду не виявилось за можливе.
Крім того, допитаний судом в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що є чоловіком позивача, а відповідач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з їхнім сином. Після загибелі сина відповідач почала залишати дитину (онука) в їхній родині, а згодом залишила остаточно і вже понад два роки не цікавиться життям дитини, не відвідує її та не надає жодної допомоги в її утриманні й вихованні.
З огляду на викладене, судом установлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.
Докази щодо створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною з боку батька - відсутні.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, позивачем підтверджено наданими доказами, що ОСОБА_2 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки.
Відповідач не надала відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростувала та не намагалася довести своє бажання виховувати дитину, натомість, у матеріалах справи наявна її нотаріально посвідчена заява про надання згоди на позбавлення її батьківських прав.
Суд вважає, що такі фактори, як відсутність відповідача в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як матері.
Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратила інтерес до дитини, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, з заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не звертався.
При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Оцінивши докази в їх сукупності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів, суд виходить із такого.
Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За частинами другою, третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статтею 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2025 року становив 2 563 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).
Судом установлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає в сім`ї позивача та перебуває на її утриманні, а відповідач, будучи особою працездатного віку, обов`язку з утримання дитини не виконує. 
Позивач обрала спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 2 563 грн, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів. Доказів неможливості утримувати дитину відповідач суду не надала.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
З огляду на викладене суд вважає вимогу про стягнення аліментів обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 563 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, із щорічною індексацією.
Суд роз`яснює сторонам, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання.
Згідно з частиною першою статті 133, частиною шостою статті 141 ЦПК України та пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів позивача звільнено. Сплачений позивачем судовий збір за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1 211,20 грн, від сплати якого позивача звільнено, - стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 141, 150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) гривні щомісячно, починаючи з 06 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп. ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) гривень.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянка Республіки Молдова, персональний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_1 ;
третя особа - орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, код ЄДРПОУ 37378937, місцезнаходження: 03151, м. Київ, проспект Повітряних Сил, 41.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна