Справа № 438/210/26 
Провадження 2/438/259/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)

20 травня 2026 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді Радановича Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Терлецької Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, 
в с т а н о в и в:

Директором ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» Велікданов С.К. через систему «Електронний суд» подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором кредиту №71666397 в розмірі 16355,90 грн., з яких: 6405 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 3847,50 грн - заборгованість за відсотками; 1425 грн - сума заборгованості за комісією, 4678,40 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №71666397, який укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 9500 грн строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,5%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту. У разі порушення строків повернення кредиту нараховується 4% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту. 
03.09.2025 між позичальником і відповідачем укладено Додаткову угоду №15495089 до договору №71666397, предметом якої є пролонгація строку кредитування на 30 днів (в результаті чого строк кредитування складає – 60 днів тобто до 03.09.2025 року) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,5 % на 1 %. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, відповідач умов кредитного договору не виконав.
16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №23/12/25-02 від 23.12.2025 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 16355,90 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.
Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, яку позивач просить стягнути в судовому порядку становить 16355,90 грн, яка складається з: 6405 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 3847,50 грн - заборгованість за відсотками; 1425 грн - сума заборгованості за комісією, 4678,40 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.

Ухвалою судді від 16.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів для усунення недоліків. На виконання ухвали позивачем 20.02.2026 надіслано заяву про усунення недоліків та долучено позовну заяву в новій редакції.
Ухвалою судді від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано докази.
Ухвалою суду від 25.05.2026 судове засідання у розгляді справи відкладено на 20 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 20.04.2026 судове засідання у розгляді справи відкладено на 20 травня 2026 року, у зв`язку з неявкою відповідача та не поступленням витребуваних ухвалою суду доказів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У заяві від 28.04.2026 представник Ткаченко Ю.О. просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями; правом на подачу відзиву не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками були направлені відповідачу рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання, а також за адресою вказаною у позовній заяві. Конверти з рекомендованими повідомленнями суду повернувся до суду не врученими. Відповідно до положень ст.131 ЦПК України та правових висновків Верховного Суду відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 

Частиною 2 ст.639 ЦК України визначено що у випадку, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, Законом України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 06.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71666397, а також 03.09.2025 Додаткову угоду №15495089 до договору №71666397 з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Підписавши вищевказаний договір електронним підписом відповідач ОСОБА_1 добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування. Таким чином, матеріалами справи підтверджується укладання між сторонами кредитного договору, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, розміщеного на вебсайті кредитодавця, що відповідає положенням розділу 11 договору про надання коштів у кредит №71666397 від 06.07.2025.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.
Матеріалами справи підтверджено, що 06.07.2025 між кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71666397. ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надано відповідачу позику у сумі 9500 грн строком дії на 30 днів, що підтверджується копією цього договору.
Відповідно до п.2.1 договору, кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами договору строк (надалі – «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. 
Відповідно до підпунктів 2.2.1 – 2.2.4 пункту 2.2 договору, сума кредиту становить 9500 грн, строк кредитування/строк договору 30 днів,  процентна ставка/день 0,500% (фіксована), комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1425 грн). 
03.09.2025 між кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №15495089 до договору про надання коштів у кредит №71666397.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів та викласти п.п. 2.2.2 п. 2.2 Договору в новій редакції: «2.2.2. Строк кредитування/Строк Договору 60 днів». На період продовження строку користування Кредитом (пролонгації) до дати повернення Кредиту, що визначена п.п. 2.1. п. 2 Додаткової угоди, нарахування Процентів за користування Кредитом здійснюється за ставкою 1,00%. У зв`язку з цим викласти п.п. 2.2.3. п. 2.2. Договору в наступній редакції: «2.2.3. Процентна ставка /день 1,00% (фіксована)». 
Згідно підпункту 2.3 пункту 2 додаткової угоди розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами Договору та Додаткової угоди, здійснюється за наступною методикою: (2850,00 грн. / 9500,00 грн.) / 30 днів ? 100% = 1,00% відсотків в день.
ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, надавши йому кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість. 
При цьому, суд звертає увагу на те, що в кредитному договорі у розділі «Реквізити сторін» зазначено дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника ОСОБА_1 , його паспортні дані, податковий номер, поштова адреса, номер телефону, e-mail, номер електронного платіжного засобу, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором 23461.
Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів, що становить додаток №1 до укладеного між сторонами договору про надання коштів у кредит №71666397.
ВиконанняТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачеві ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» вих. № КД-000022482 від 06.01.2026, з якого вбачається здійснення платіжної операції 06.07.2025, номер платежу; сума 9500 грн.; отримувач ОСОБА_1 на карту № НОМЕР_1 та копією платіжної інструкції.
Також, із відповіді від 04.05.2026, наданої на АТ «Таскомбат» та виписки по рахунку відповідача встановлено, що 06.07.2025 на карту ОСОБА_2 надійшов платіж у сумі 9500 грн.
Доказів того, що на картку відповідача ОСОБА_1 не було перераховано суму у розмірі 9500 грн відповідач не надав.
З наданого позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» розрахунку суми заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за період 22.12.2025 по 21.01.2026 складає 16355,90 грн., з яких: 6405 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3847,50 грн - заборгованість за процентами; 1425 грн - заборгованість за комісією, 4678,40 грн - заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Станом на 21.01.2026 заборгованість не погашена.
16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №23/12/25-02 від 23.12.2025 до договору факторингу позивач ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 згідно кредитного договору №71666397 від 06.07.2025 на загальну суму 16355,90 грн.
Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
На підставі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 та відповідно до вимог ЦК Україниу зобов`язанні позичальника за договором позики відбулася заміна кредитора, тому ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло статусу нового кредитора.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником  ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Первинний кредитор ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» умови укладеного договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 9500 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. Доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки у встановлений договором строк відповідач ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти за користування кредитом, суд вважає, що у позивача ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»  виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10252,50 грн, з яких: 6405 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3847,50 грн - заборгованість за процентами, тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Щодо позовної вимоги про стягнення 4678,40 грн заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 06 липня 2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 4678,40 грн неустойки за кредитним договором є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки у період дії воєнного стану, тому задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення комісії за договором, суд зазначає таке.
Підпунктом 2.2.4 пункту 2.2 договору передбачено комісію за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1425 грн). 
На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту 30 днів та з подальшим продовженням ще на 30 днів. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договір не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону.
Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи те, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, тому у задоволенні вимог щодо стягнення комісії в сумі 1425 грн необхідно відмовити.
Вирішуючи вимогу про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин 1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. 
Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; витяг з Акту №4-ДІЛ від 30.12.2025 про приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 з детальним описом виконаних робіт;акт приймання – передачі справ на надання правничої допомоги; платіжна інструкція переказу коштів.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у статях 137, 141 ЦПК України критерії.
Предметом позову ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»  є стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 16355,90 грн, зокрема тіло кредиту 6405 грн, яка є незначною. Дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Підготовка адвокатом позову не вимагали аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, який включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 4500 грн є завищеним, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 1668,90 грн (10252,50 грн х 2662,40 грн / 16355,90 грн).

Керуючись статтями 13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 280-283, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» суму заборгованості за договором кредиту №71666397 в розмірі 10252,50 грн, з яких: 6405 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3847,50 грн - заборгованість за процентами. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 1668,90 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», адреса: 08205, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31, квартира 33, офіс 40/3, код ЄДРПОУ: 44280974.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ