Справа № 761/18505/25
Провадження № 2/761/2353/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді:  Волошина В.О.
при секретарі:   Греку Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

У травні 2025р. позивач ТОВ «Світ Фінансів» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просив суд:
- стягнути з відповідачки на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 25000,0 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ним на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022р. по цивільній справі № 761/1316/21, в межах виконавчого провадження № 71306707, з примусового виконання виконавчого листа № 761/1316/21, було сплачено відповідачці у відшкодування моральної шкоди 25000,0 грн. 
В подальшому постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2023р. по цивільній справі № 761/1316/21, зазначене вище рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022р. в частині стягнення моральної шкоди було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
В досудовому порядку, позивач звертався до відповідачки з вимогами, в порядку ст. 1212 ЦК України, про повернення позивачу грошові кошти у розмірі 25000,0 грн., однак зазначені досудові вимоги повернулись на адресу позивача, у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, для захисту своїх прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
09 травня 2026р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача зазначила, що враховуючи предмет позову, позивачем не дотримані положення цивільного процесуального законодавства, які передбачають спеціальну процедуру повернення коштів, стягнутих на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано. Ця процедура полягає у здійсненні повороту виконання судового рішення, при цьому сторона відповідача посилалась на висновки, які були зроблені Верховним Судом у постановах: від 22 березня 2023р. по справі № 592/12956/21, від 20 червня 2019р. у справі № 336/9595/14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019р. у справі № 569/15646/16-ц,, а тому сторона відповідача вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
14 травня 2026р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити наголошуючи, що доводи та аргументи сторони відповідача наведені у відзиві на позов є безпідставними, враховуючи те, що посилання сторони відповідача на положення ст. 444 ЦПК України є помилковим, при цьому стороною відповідача не враховані правові висновки Верховного Суду, наведені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі № 338/180/17 (п. 57), від 11 вересня 2018р. у справі № 905/1926/16 (п. 40), від 30 січня 2019р. у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019р. у справі № 487/10132/14-ц (п. 89), від 16 червня 2020р. у справі № 145/2047/16-ц (п. 7.23)).
14 травня 2026р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій сторона відповідача заперечувала проти заявлених позовних вимог, наголошуючи, що у відповіді на відзив позивач зазначає правові висновки Верховного Суду, які жодного відношення до даної справи не мають та містять правозастосування зовсім інших норм права. При цьому сторона відповідача звертала увагу суду, на висновки, які містяться в постанові Верховного Суду у справі № 592/12956/21 від 22 березня 2023р. щодо повернення грошових коштів на підставі судового рішення, яке в подальшому було змінене/скасоване, де суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення.
До судового засідання сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.
В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. (ч. 2 ст. 15 ЦК України).
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024р. у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023р. в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023р. у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019р. в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018р. у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019р. у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019р. у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020р. у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022р. в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21).
Приватно - правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023р. в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023р. в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022р. по справі № 761/1316/21, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Світ Фінансів», ТОВ «Ренесанс Компані», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. про захист прав споживачів - задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1968 від 20 жовтня 2020р., укладений між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс компані»; скасовано рішення про державну реєстрацію права власності № 54674349 від 20 жовтня 2020р. за ТОВ «Ренесанс компані» на квартиру АДРЕСА_1 . 
Стягнуто з ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс компані» на користь ОСОБА_1 50000,00 грн., у відшкодування моральної шкоди по 25000,00 грн. з кожного.
Здійснено розподіл судових витрат.
На виконання вищезазначеного рішення суду було видано 14 березня 2023р. виконавчий лист № 761/1316/21. У Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 71306707, з примусового виконання зазначеного виконавчого листа № 761/1316/21. В порядку примусового виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження з ТОВ «Світ Фінансів» було стягнуто 29248,20 грн., в рахунок сплати заборгованості, з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення та організацію виконавчих дій. 
24 березня 2023р. виконавче провадження було закінчено, на підставі п. 9) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2023р. по справі № 761/1316/21 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022р., в частині стягнення моральної шкоди з ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс компані» на користь ОСОБА_1 по 25 000,00 грн. з кожного скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що відповідачка набула грошові кошти у розмірі 25000,0 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, за рішенням Шевченківського раойнного суду м. Києва від 11 серпня 2022р. по справі № 761/1316/21, без відповідних правових підстав, а тому з метою захисту прав позивача чи кошти слід з неї стягнути, в порядку ст. 1212 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України, звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (ст. 1213 ЦК України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо:
1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 
2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Отже, норми ст. 1212 ЦК України, застосовуються до позадоговірних зобов`язань.
Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018р. у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018р. у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018р. у справі №205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18).
При цьому, під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (див. постанови Верховного Суду від 23 січня 2020р. у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019р. у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі №904/2444/18). 
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору (див. постанови Верховного Суду України від 22 березня 2016р. у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016р. у справі № 6- 100цс15). Положення цієї статті застосовуються також до вимог про: 
1) повернення виконаного за недійсним правочином; 
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина 3 вказаної статті).
Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Верховного Суду у справі № 522/12153/19 від 01 березня 2023р., провадження № 61-9847св22). Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень у такому поверненні, установлених законом.
Натомість позивач ТОВ «Світ Фінансів», при зверненні до суду з вказаним позовом, вважав за необхідне вирішити спір на підставі ст. 1212 ЦК України.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011р. № 3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.
Такі висновки про застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019р. у справі № 569/15646/16-ц.
Таким чином, неправомірним є посилання позивача у цій справі на ст. 1212 ЦК України, як підставу для задоволення позовних вимог про повернення спірних коштів за встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи (постанова Київського апеляційного суду від 20 липня 2023р. по справі № 761/1316/21).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021р. у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021р. у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021р. у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача ТОВ «Світ Фінансів» мають бути розглянуті та вирішені згідно положень ЦПК України щодо повороту виконання рішення суд від 11 серпня 2022р. по справі № 761/1316/21, при цьому суд вважає, що положення ст. 1212 ЦК України, якими позивач обґрунтовував свою позовну вимогу, до вирішення спірних правовідносин не застосовуються, що є самостійною підставою для відмови в позові. З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачки не підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355, 444 ЦПК України; ст. ст. 1, 11, 15, 16, 317, 319, 1212, 1215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» (код ЄДРПОУ: 39726558, місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 4) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 25 травня 2026р.

Суддя: