ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1650/25  Номер провадження 22-ц/814/1903/26	Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами адвокатки Рой Інни Володимирівни, представниці ОСОБА_1 , та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року (час ухвалення судового рішення не зазначено, дата складання повного текста судового рішення - 16 січня 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ТОВ «Агро-Край» заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5320483000:00:001:0643 за 2023 рік, 3% річних, інфляційні втрати, пеню у загальному розмірі 8 417,72 грн, з яких 6 589,77 грн (основний борг), 302,23 грн (3%річних), 1 158,01 грн (інфляційні втрати), 367,71 грн (пеня).
Також просила стягнути судові витрати: 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору, 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за 2023 рік відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320483000:00:001:0643 за період з 01.01.2023 по 16.11.2023 у загальному розмірі 7 041,17 грн, з них 5 777,34 грн (орендна плата), 242,65 грн (3% річних), 968,03 грн (інфляційні втрати), 295,80 грн (пеня).
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1 012,56 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 8 360,00 грн.

В апеляційній скарзі адвокатка Рой І.В., представниця ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не провів вірного розрахунку заборгованості та не врахував, що ще до суми заборгованості слід додати 19,5% податків та військового збору, а також судом не враховано, що строк дії договору припадає не на кінець сільськогосподарського року (вересень), тобто не на 31 грудня, а на 16 листопада і вказане не звільняє орендаря від виконання обов?язку сплатити власнику земельної ділянки всю передбачувану умовами договору орендну плату.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Край», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, зменшивши її до 3 000 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що розмір правничих витрат, визначений позивачем, є завищеним та неспіврозмірним зі складністю даної справи.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та СТОВ «Калина» було укладено договір оренди землі б/н від 16.11.2015, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7659 га, кадастровий номер 5320483000:00:001:0643, яка розташована на території Книшівської сільської ради.( а.с.14-15)
Право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.05.2016, номер запису про інше речове право 48379145. Вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення належать позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2011( а.с.11).
Відповідно до додаткової угоди б/н від 15.03.2018, до договору оренди землі зі згоди орендодавця орендар передав, а новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони орендаря, передбачені в договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-Край».( а.с.16)
Внесено зміни у п. 5 договору оренди землі та визначено, що з врахуванням додаткової угоди нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5320483000:00:001:0643 становить 68 217,08 грн.
Внесено зміни у п.9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки , що складає 6 821,71 грн.
Відповідно до додаткової угоди б/н від 11.10.2019 до договору оренди землі з кадастровим номером 5320483000:00:001:0643 з 01.01.2019 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди, станом на 01.01.2018, з врахуванням коефіцієнту індексації.
Як вбачається з відомості з державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.03.2025, ТОВ «Агро-Край» сплатило позивачу орендної плати: 
за 2022 рік: у грудні 2022 року – 9 782,33 грн; у лютому 2023 року – 6 589,78 грн; 
за 2023 рік: у вересні 2023 року – 8 186,05 грн;
за 2024 рік 1 208,11 грн.( а.с.21-22)

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог, однак провів власний перерахунок заборгованості.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.
За ч.ч.5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом щодо стягнення орендної плати за 2023 рік, мотивуючи позов її несплатою.
Згідно договору оренди землі та додаткової угоди від 11.10.2029 орендна плата повинна бути сплачена до 31.12 поточного року у розмірі 8 186,08 грн.
Як вбачається з відомості з державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.03.2025, наданого позивачем, орендна плата у розмірі 8 186,05 грн була виплачена позивачці у вересні 2023 року (а.с.21-23).

Отже, позивачка звернулася до суду з позовом за відсутності заборгованості.
На вказане суд першої інстанції не звернув увагу.
З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, а саме про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374. п.4 ч.1 ст.376. ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:

Апеляційні скарги адвокатки Рой Інни Володимирівни, представниці ОСОБА_1 , та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» задовольнити частково.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів відмовити за недоведеністю.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов