КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 911/675/20
номер провадження: 22-ц/824/4721/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року у складі судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «Київгума», Правобережної товарної біржі, товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційна фірма WELCOME», товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , про визнання результатів аукціону та укладеного за його результатами договору недійсними,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до закритого акціонерного товариства «Київгума» (далі - ЗАТ «Київгума»), Правобережної товарної біржі, товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційна фірма WELCOME» (далі - ТОВ «Консультаційна фірма WELCOME»), товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання» (далі - ТОВ «Технічне промислове постачання»), у якому просила:
визнати недійсними результати аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року о 12:00 на торгах Правобережної товарної біржі з продажу майна ЗАТ «Київгума», а саме лотів №№1-10, що були виставлені на продаж шляхом аукціону арбітражним керуючим ліквідатором ЗАТ «Київгума» Кудляком Є.В.; 
визнати недійсним укладений за результатами аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року о 12:00 на торгах Правобережної товарної біржі з продажу майна ЗАТ «Київгума», а саме лотів №№1-10, що були виставлені на продаж шляхом аукціону арбітражним керуючим - ліквідатором ЗАТ «Київгума» Кудляком Є.В., між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма WELCOME», як комісіонером ТОВ «Технічне промислове постачання» договір купівлі-продажу № 3 від 22 жовтня 2014 року бувших у використанні будівельних матеріалів, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу НОМЕР_1 в об`єкті реконструкції за адресою: місто Київ, Голосіївський район, Столичне шосе, 149.
Позов обгрунтований тим, що зазначені вище корпуси не були демонтовані та реалізовані арбітражним керуючим Кудляком Є.В. як будівельні матеріали. Позивачка вказувала, що в газеті «Голос України» № 204 (5954) за 23 жовтня 2014 року Правобережною товарною біржею було розміщено оголошення про результати аукціону з продажу майна ЗАТ «Київгума», призначеного на 21 жовтня 2014 року на 12:00; аукціон відбувся за лотами №№ 1-10, переможець - юридична особа. Кінцева сума продажу за лотами складає 2 828 450 грн 90 коп.
Таким чином позивачка вказувала, що ліквідатором ЗАТ «Київгума» - арбітражним керуючим Кудляком Є.В. від імені ЗАТ «Київгума» було продано на аукціоні майно, яке ЗАТ «Київгума» не належало, не входило до складу його ліквідаційної маси, під виглядом будівельних матеріалів, які будуть отримані в процесі розбирання корпусів за значно заниженою ціною, яка за всі десять виставлених лотів була нижчою за ринкову вартість будь-якого одного з таких корпусів.
Рішенням Господарського суду Київської області від 23 лютого 2022 року у справі №911/675/20 позов задоволено частково. Визнано недійсними результати аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року о 12:00 на торгах Правобережної товарної біржі з продажу майна ЗАТ «Київгума», в частині продажу лоту № 3. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року № 3, укладений за результатами аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року з продажу майна ЗАТ «Київгума», між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма WELCOME», як комісіонером ТОВ «Технічне промислове постачання». Стягнуто з відповідачів на користь позивачки по 1051 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19 червня 2024 року апеляційну скаргу ЗАТ «Київгума» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кудляка Є.В. залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Київської області від 23 лютого 2022 року у справі №911/675/20 залишено без змін. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Київської області від 23 лютого 2022 року у справі № 911/675/20 закрито.
Постановою Верховного Суду від 09 липня 2025 року у справі № 911/675/20 касаційні скарги ОСОБА_5 та ЗАТ «Київгума» задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19 червня 2024 року та рішення Господарського суду Київської області від 23 лютого 2022 року у справі №911/675/20, скасовано. Провадження у справі №911/675/20 закрито. 
Верховний Суд роз`яснив позивачці, що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України суд за його заявою вправі постановити в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи. Верховний Суд зазначив, що встановлені у цій справі обставини втраченого провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Київгума», розгляд якої не був завершений, що унеможливлює його відновлення, унеможливлюють у зв`язку з цим здійснення як подальшого провадження у такій справі про банкрутство, так і провадження з вирішення спору у межах такої справи про банкрутство за правилами статті 7 КУзПБ.
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2025 року справу № 911/675/20 передано за встановленою юрисдикцією до Голосіївського районного суду міста Києва.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 вересня 2025 року дану справу №911/675/20 прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та постановлено розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
05 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, у якій просила забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: дачний будинок №16 , об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 391,5 кв.м, розташований на земельній ділянці загальною площею 982 кв.м, з кадастровим номером: 8000000000:90:415:0128, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1209976480000. Боржник - ОСОБА_5 .
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у позовній заяві заявлені такі позовні вимоги:
визнати недійсними результати аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року о 12:00 на торгах Правобережної товарної біржі з продажу майна ЗАТ «Київгума», а саме лотів №№1-10, що були виставлені на продаж шляхом аукціону арбітражним керуючим ліквідатором ЗАТ «Київгума» Кудляком Є.В.; 
визнати недійсним укладений за результатами аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року о 12.00 на торгах Правобережної товарної біржі з продажу майна ЗАТ «Київгума», а саме лотів №№1-10, що були виставлені на продаж шляхом аукціону арбітражним керуючим - ліквідатором ЗАТ «Київгума» Кудляком Є.В., між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма WELCOME», як комісіонером ТОВ «Технічне промислове постачання» договір купівлі-продажу № 3 від 22 жовтня 2014 року бувших у використанні будівельних матеріалів, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу НОМЕР_1 в об`єкті реконструкції за адресою: місто Київ, Голосіївський район, Столичне шосе, 149.
Вказувала, що 09 вересня 2025 року вона подала до Голосіївського районного суду міста Києва заяву про зміну предмета позову, в якій просить суд залучити до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 та змінити предмет позову шляхом доповнення позовною вимогою про витребування на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 об`єкт нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1209976480000, номер відомостей про речове право 19698827 від 29 березня 2017 року 11:46:14 про право власності дачного будинку №16 , загальною площею 391,5 кв.м, розташованого на земельній ділянці загальною площею 982 кв.м, з кадастровим номером: 8000000000:90:415:0128, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
У позовних вимогах вона визначила конкретний об`єкт нерухомого майна, на який спрямовано вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння, а також відомості про особу, у володінні якої таке майно перебувало на момент подання заяви про зміну предмету позову.
Разом з тим, наявність позову про витребування майна з чужого незаконного володіння не позбавляє відповідача ОСОБА_5 , а також її правонаступників чи уповноважених третіх осіб можливості впродовж судового розгляду справи відчужити спірне майно на користь інших осіб або вчинити дії, спрямовані на перебудову, руйнування або зміну фізичного чи юридичного статусу відповідного об`єкту нерухомого майна у інший спосіб.
З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила задовольнити її заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на час розгляду заяви питання про прийняття до розгляду заяви позивачки про зміну предмета позову та залучення ОСОБА_5 як співвідповідача ще не вирішено, а тому предметом спору залишаються лише вимоги про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу № 3 від 22 жовтня 2014 року. За таких обставин вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на дачний будинок НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 , не є співмірним із позовними вимогами, не співвідноситься з предметом спору, стосується майна, яке на цей момент не є предметом розгляду у справі, та обмежує права особи, питання про участь якої у справі судом ще не вирішено. Суд першої інстанції також зазначив, що незгода позивачки з попередньою ухвалою про відмову в забезпеченні позову не є підставою для повторного застосування таких заходів, а може бути реалізована шляхом апеляційного оскарження відповідної ухвали.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що загальна кошторисна вартість майна (ціна позову), яке позивачка за поданим позовом витребуває з чужого незаконного володіння, згідно позовної заяви (заяви про зміну предмету позову) становить 972 600 грн 00 коп. Таким чином, у своїх позовних вимогах вона визначила конкретний об`єкт нерухомого майна, який виник за результатами проведення спірного аукціону та на який спрямовано вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння, а також відомості про особу, у володінні якої таке майно перебувало на момент подання заяви про зміну предмета позову (про витребування майна з чужого незаконного володіння) у даній справі №911/675/20. Разом з тим, наявність у суді позову про витребування майна з чужого незаконного володіння не позбавляє відповідача ОСОБА_5 , а також її правонаступників чи уповноважених третіх осіб, можливості протягом судового розгляду справи здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб або вчинити дії, спрямовані на перебудову, руйнування або зміну фізичного чи юридичного статусу відповідного об`єкту нерухомого майна у інший спосіб. У результаті все це вимагатиме зміни предмету позову, затягування розгляду справи або утруднить чи навіть унеможливить виконання судового рішення у даній справі.
Вважає, що з метою належного виконання судового рішення у даній справі суд має забезпечити позов шляхом накладення арешту на дачний будинок НОМЕР_1 , об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 391,5 кв.м, розташований на земельній ділянці загальною площею 982 кв.м, з кадастровим номером: 8000000000:90:415:0128, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1209976480000.
Вказує, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову виключно через те, що всупереч її клопотання, вимог процесуального закону та позиції Верховного Суду, у встановлені строки та порядку суд не розглянув подану ще 09 вересня 2025 року заяву про зміну предмету позову (про витребування майна з чужого незаконного володіння), і тим самим свідомо обмежив право позивачки на доступ до правосуддя.
Представник ОСОБА_5 - адвокат Ларіонова О.О. подала письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки доводи ОСОБА_1 про те, що суд мав розглянути заяву про забезпечення з урахуванням поданої нею заяви про зміну предмету позову та залучення співвідповідача є необґрунтованими, адже суд в межах відкритого судового провадження вживає заходи забезпечення тих позовних вимог, які фактично передані на вирішення суду, а не тих вимог, що можливо будуть змінені/доповнені в майбутньому. Вважає, що винесена судом першої інстанції ухвала є наслідком недотримання позивачкою норм ЦПК України, що не позбавляє її права звернення до суду в установленому законом порядку. Вказує, що процесуальні права ОСОБА_1 не порушені, адже у неї наявна можливість звернутись з окремим позовом до ОСОБА_5 та в разі необхідності просити суд вжити заходів забезпечення такого позову. Тому вважає, що посилання позивачки на позбавлення її доступу до правосуддя є безпідставними.
ОСОБА_2 подав письмові пояснення, в яких просить не брати до уваги пояснення представника ОСОБА_5 - адвоката Ларіонової О.О., як особи що не є учасником справи та не представляє залучених до справи осіб, а також задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Інші учасники справи не скористалося своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що під забезпеченням позову потрібно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Верховний Суд у постановах від 12 квітня 2018 року у справі 922/2928/17 та від 05 серпня 2019 року у справі 922/599/19 виснував, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просить, зокрема, визнати недійсними результати аукціону, який відбувся 21 жовтня 2014 року на торгах Правобережної товарної біржі з продажу майна ЗАТ «Київгума», а також визнати недійсним укладений за результатами цього аукціону договір купівлі-продажу № 3 від 22 жовтня 2014 року щодо продажу житлового корпусу НОМЕР_1 в об`єкті реконструкції за адресою: АДРЕСА_2 , під виглядом бувших у використанні будівельних матеріалів, які мали бути отримані в процесі його розбирання.
Даний позов ОСОБА_1 пред`явлено до ЗАТ «Київгума», Правобережної товарної біржі, ТОВ «Консультаційна фірма WELCOME», ТОВ «Технічне промислове постачання», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , про визнання результатів аукціону та укладеного за його результатами договору недійсними.
У заяві про забезпечення вказаного вище позову ОСОБА_1 просила накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок НОМЕР_1 , загальною площею 391,5 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 982 кв.м, кадастровий номер 8000000000:90:415:0128, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1209976480000, титульним власником якого на час розгляду заяви є ОСОБА_5 .
Установлено, що ОСОБА_5 як власник нерухомого майна, яке позивачка просила обтяжити арештом, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали від 10 листопада 2025 року не була учасником справи, оскільки питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмета позову та залучення ОСОБА_5 як співвідповідача, судом першої інстанції ще не було вирішено.
При цьому суд першої інстанції не мав процесуальних підстав очікувати вирішення питання про зміну предмета позову та залучення співвідповідача, оскільки заява про забезпечення позову підлягає невідкладному розгляду - не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи, що прямо передбачено ч.1 ст.153 ЦПК України.
Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 1 Протоколу (№ 1) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином накладення арешту на майно особи, яка не є учасником справи, може свідчити про порушення прав і основоположних свобод такої особи щодо мирного володіння, користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки за поточного складу учасників справи, накладення арешту на дачний будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 1209976480000, титульним власником якого є ОСОБА_5 , за відсутності вирішеного питання про її залучення як співвідповідача та прийняття до розгляду вимоги про витребування цього майна, не відповідало б принципам законності й пропорційності та могло б необґрунтовано обмежити її право на мирне володіння належним їй майном.
Такими чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: