ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 квітня 2026 року 	Справа № 280/10793/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 2), в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в частині направлення ОСОБА_1 на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 320 від 04.11.2025 року, яким солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 курсантом навчального взводу навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , з зобов`язанням військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити його з військової служби
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був військовозобов`язаним та перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 03.11.2025 позивач був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та примусово доставлений на військово-лікарську комісію територіального центру комплектування та соціальної підтримки Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня № 7» Запорізької міської ради для проходження військово-лікарської комісії. Постановою військово-лікарської комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 7» Запорізької міської ради, оформленою довідкою № 2025-1103-1203-0462-3 від 03.11.2025, позивач був визнаний придатним до військової служби. Провівши ніч у підвальному приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступного дня 04.11.2025 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач доставлявся у різні військові частини, які відмовлялися зараховувати його до особового складу з огляду на незадовільний стан здоров`я позивача внаслідок наявних у нього ознак перенесеного інсульту. За підсумком, позивач був доставлений до військової частини НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 320 від 04.11.2025 солдата ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 курсантом навчального взводу навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач вважає, що, по-перше, ІНФОРМАЦІЯ_2 було допущено порушення процедури мобілізації. По-друге, військово-лікарською комісією територіального центру комплектування та соціальної підтримки Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня № 7» Запорізької міської ради було грубим чином порушено процедуру проведення медичного огляду позивача на визначення ступеню придатності до військової служби, що призвело до мобілізації у лави Збройних сил України людини, яка має обмежені фізичні можливості і за незадовільним станом здоров`я не може проходити військову службу. 
Вважає, що відповідачем 1 грубим чином була порушена процедура мобілізації позивача, який фактично не був призваний в розумінні чинного законодавства України для проходження військової служби. Отже, не будучи фактично призваним на військову службу (мобілізованим), позивач безпідставно був зарахований наказом командира цієї військової частини № 320 від 04.11.2025 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Крім того вважає, що грубим чином порушена процедура проведення медичного огляду з метою визначення ступеню придатності військовозобов`язаного до військової служби. Стверджує, що всупереч вимогам п.3.2, 3.4. Положення, позивач не здавав загальний аналіз крові, сечі, йому не проводилося рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ та його не оглянув жодний лікар. До того ж, по незалежним від позивача обставинам, внаслідок порушення процедури мобілізації та не надання позивачу можливості підготуватися належним чином для проходження військово-лікарської комісії, він не мав змоги виконати передбачений п. 3.5. Положення обов`язок та надати членам ВЛК свої медичні документи. Позивач наголошував членам військово-лікарської комісії, що має тяжкі захворювання, переніс у квітні 2025 році інсульт, що підтверджується медичними документами. Крім того, інформація про наявні у позивача хвороби та проходження ним лікування міститися в ЕСОЗ і відповідно до вимоги п. 3.4 Положення, члени ВЛК під час проведення медичного огляду позивача повинні були ознайомитися з його медичними записами в ЕСОЗ, чого не сталося в дійсному випадку. При цьому, позивач зауважив, що на 11.11.2025 йому було призначено проведення оцінювання експертною командою повсякденного функціонування особи для встановлення йому групи інвалідності, що також залишилося поза увагою членів військово-лікарської комісії. Отже, ступінь придатності позивача до військової служби за станом здоров`я в дійсності не визначався та у довідці ВЛК № 2025-1103 1203-0462-3 від 03.11.2025, яка була виготовлена без фактчного проведення медичного огляду та без вивчення членами комісії його медичної документації, міститься безпідставний висновок про придатність позивача до військової служби. Позивач повідомив, що в квітні 2025 року був перенесений інсульт, що підтверджено госпіталізацією до лікарняної установи з 21.04.2025 по 25.04.2025 з виконаною КТ/МРТ/КТ-ангіографією (документально). До того ж, у позивача наявні функціональні порушення (кульгавість, стійке зниження сили лівих кінцівок), підтверджені об`єктивними тестами (ММТ, динамометрія, шкала Берга), тобто наявні порушення функції ЦНС/опорно-рухової системи. Крім того, інші існуючі у позивача захворювання, а саме: цукровий діабет із гіпоглікемічними епізодами, периферичне нервове ураження посилюють ризик ускладнень стану здоров`я при проходженні ним військової служби і теж підпадають під норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та сприяють визнанню позивача непридатним до проходження військової служби. Отже, наявні діагнози прямо впливають на загальний фізичний стан здоров`я позивача та унеможливлюють виконання ним військових обов`язків без значного ризику для життя і здоров`я. Втім, в довідці ВЛК № 2025-1103-1203-0462-3, за результатами проведеного 03.11.2025 медичного огляду ОСОБА_1 не надана оцінка ступеню придатності позивача до військової служби в контексті застосування статті 39 Розкладу хвороб, до якої включено гіпертонічну хворобу ІІІ ступеню та статтю 41 Розкладу хвороб, яка містить посилання на цереброваскулярні хвороби, інфаркт головного мозку, інсульт. 
З наведених підстав, позивач 03.12.2025 звернувся до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 з вмотивованою скаргою на постанову військово-лікарської комісії № 2025 1103-1203-0462-3 від 03.11.2025, в якій порушено питання про скасування постанови військово-лікарської комісії № 2025-1103-1203-0462-3 від 03.11.2025 та визначення ступеню придатності до військової служби, з урахуванням наявних значних функціональних порушень. Отже, у зв`язку з допущенням грубих порушень під час проходження позивачем ВЛК, питання визнання позивача непридатним до військової служби не було предметом розгляду названої комісії. За таких обставин, процедура мобілізації була грубим чином порушена, оскільки ступінь його придатності до військової служби в дійсності не визначався. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів його права безумовно порушені та підлягають судовому захисту. На підставі викладеного в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервісті та облікової картки позивач перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у період з 11.11.2024 по 04.11.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 04.11.2025 позивача було знято з військового обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 уз зв`язку із призовом на військову службу. 02.11.2025 під час здійснення заходів щодо оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та поліцейськими було виявлено військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є таким, що порушує правила військового обліку, визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, а саме: не з`явився за викликом (за повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений час та місце. За таких обставин позивачу було запропоновано прослідувати до найближчого, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, куди було супроводжено працівниками Національної поліції, що підтверджується Довідкою про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.11.2025. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів військовозобов`язаний позивач протягом останніх 12 місяців не проходив медичний огляд військово лікарської комісії. За таких обставин, позивача було направлено на медичний огляд військово-лікарської комісії. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.11.2025 № 2025 1103-1203-0462-3 КНП "Міська лікарня № 7" Запорізької міської ради позивач на підставі статей 13В, 30В графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ Б Додатку 3 до наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами) визнаний Придатним військової служби. Після проходження медичного огляду, ознайомившись з висновком військово лікарської комісії посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було зароблено висновок про можливість призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період до Збройних Сил України. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2025 позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . З огляду на вищевказане, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 під час здійснення заходів оповіщення, перевірки військово-облікових документів та призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період діяли у спосіб та порядок визначений чинним законодавством України. Крім того зазначено, що позивач не скористався своїм правом на оскарження та не звернувся на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Зауважує, що позивачем не оскаржується рішення військово-лікарської комісії КНП "Міська лікарня № 7" Запорізької міської ради про визначення ступення придатності до військової служби. З урахуванням викладеного у відзиві, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2025 №320 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. З дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця. При цьому, оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2025 №320 є виконаним з моменту його зарахування до списків особового складу військової частини. За таких обставин, можна прийти до висновку про відсутність підстав щодо протиправності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а тому вказаний наказ не підлягає скасуванню. Звертаємо увагу, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2026 №32 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження військової служби до НАСВ ім.гетьмана П.Сагайдачного. З урахуванням викладеного у відзиві, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Щодо пропуску строку на надання відзиву зазначено, що протягом тривалого часу у військовій частині був відсутній доступ до мережі Інтернет та відповідно до ресурсу «Електроний суд». Поштовим зв`язком до військової частини будь-які документи по даній справі не надходили Враховуючи вищевказану обставину, територіальну віддаленість між підрозділами військової частини НОМЕР_1 , а також великий об`єм інформації та документів необхідних для підготування відзиву на позовну заяву, прошу суд визнати причини пропуску строку на подання адміністративного позову поважними та (поновити) продовжити встановлений судом процесуальний строк.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 11.11.2024 по 04.11.2025.
Як повідомив відповідач 1, 02.11.2025 під час здійснення заходів щодо оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та поліцейськими було виявлено військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є таким, що порушує правила військового обліку, визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, а саме: не з`явився за викликом (за повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений час та місце.
Позивачу було запропоновано прослідувати до найближчого, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , куди було супроводжено працівниками Національної поліції, що підтверджується Довідкою про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.11.2025.
З метою проходження медичного огляду для встановлення придатності до військової служби позивача направлено на військово-лікарську комісію.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.11.2025 № 2025-1103-1203-0462-3 КНП "Міська лікарня № 7" Запорізької міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі статті 13в, 30в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ визнаний придатним військової служби.
У довідці військово-лікарської комісії від 03.11.2025 № 2025-1103-1203-0462-3 КНП "Міська лікарня № 7" Запорізької міської ради зазначено, діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Е11 цукровий діабет типу 2, опис діагнозу: цукровий діабет типу 2 легка форма. Захворювання Н52.2 астигматизм. Опис діагнозу: складний міопічний астигматизм обох очей.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2025 № 2711 Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 1982 року народження, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2025 №320, солдата ОСОБА_1 з 04.11.2025 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. З 04.11.2025 вважати таким, що прийняв справи та посади і приступив для виконання службових обов`язків за посадами з визначеними посадовими окладами.
Як повідомив відповідач 2, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2026 №32 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження військової служби до НАСВ ім.гетьмана П.Сагайдачного.
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині направлення на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Щодо дотримання відповідачем строку на подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 121 ККАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
За приписами частини п`ятої статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно недотримався встановленого судом строку для подання відзиву.
Суд враховує, що разом з відзивом відповідачем подано заяву про поновлення строку на його подання, в якій наведено причини пропуску такого строку. 
Суд вважає за можливе врахувати, що у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 Верховним Судом акцентовано на тому, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України.
Також, за висновками, наведеними у постанові Верховного Суду № 500/787/19 від 30.01.2020, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
З огляду на викладене суд вважає, що пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування усіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.
Відтак, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, забезпечення процесуальних прав відповідача, суд доходить висновку про необхідність прийняття відзиву до розгляду. 
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 3543-XII: мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Частиною 5 статті 22 Закону № 3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ).
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ).
Згідно частиною 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Приписами частини 7 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (ч.9 ст.1 Закону № 2232-XII).
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
За приписами частини 8 статті 2 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Відповідно частини 1 статті 27 Закону № 2232-ХІІ у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Частиною 1 статті 37 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:
які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;
призовники, які пройшли базову загальну військову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;
які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;
військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;
які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;
зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;
які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;
які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;
які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;
які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;
які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008).
Підпунктом 1 пункту 252 Положення № 1153/2008 передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону № 3543-XII, а також прийом громадян на військову службу за контрактом.
Згідно пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом.
Пунктом 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого: розподіляють призовників під час їх приписки до призовних дільниць і призову на базову військову службу за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; організовують та проводять професійно-психологічний відбір громадян під час приписки до призовної дільниці, призову на військову службу, службу у військовому резерві, відбору кандидатів на військову службу за контрактом; беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
У силу пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
Згідно з пунктом 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;
організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Таким чином, до обов`язків територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить виявлення призовників, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку, оповіщення призовників про їх виклик для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призову на військову службу і забезпечення здійснення контролю за їх прибуттям.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану (далі - Постанова № 1456).
Пунктом 2 Порядку № 1456 передбачено, що у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: уповноважена особа - посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1456 перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення).
Зазначеним наказом призначається комендант, визначаються його завдання, повноваження із забезпечення єдиного управління визначеними силами та засобами Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДПС, ДМС, ДСНС, військових адміністрацій (у разі їх утворення) та координації їх дій під час здійснення заходів особливого режиму.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1456 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
За приписами пункту 7 Порядку № 1456 уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках, зокрема: якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
У разі відсутності в особи документів, передбачених пунктом 7 цього Порядку, уповноважена особа затримує таку особу для її встановлення на строк, передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення. (пункт 8 Порядку № 1456).
З матеріалів справи вбачається, що позивач пройшов медичний огляд, за результатами якого довідкою ВЛК від 03.11.2025 №2025-1103-1203-0462-3 його визнано придатним до військової служби. В подальшому наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.11.2025 №2711 позивача призвано на військову службу під час мобілізації, а витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2025 №320 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. 
Доводи позивача в частині примусового доставлення на військово-лікарську комісію, суд не бере до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього позивачем не надано. 
Стосовно доводів представника позивача щодо неправомірності висновку ВЛК, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
З аналізу норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
У позовній заяві представник позивача наголошує на тому, що медичний огляд він не проходив, відповідно не можливим є встановлення його придатності або непридатності до проходження військової служби.
Суд зауважує, що пунктом 3.3 глави 3 розділу І Положення № 402 чітко визначено порядок оскарження постанов ВЛК районних (міських) ТЦК СП.
Зокрема, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку даної комісії щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись за підпорядкованістю до ВЛК обласної ТЦК СП, дії яких в свою чергу оскаржуються в штатних ВЛК.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
В межах проведення даного оскарження та перевірки рішень ВЛК ТЦК СП штатною комісією може бути здійснено направлення на контрольне медичне обстеження за наявності для цього підстав.
Позивач своїм правом на звернення із скаргою до ВЛК вищого рівня, як визначено Положенням № 402 та Порядком № 560, не скористався, іншого судом не встановлено.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Суд зауважує, що предметом цього спору є дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення позивача на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Суд також зазначає, що надання медичних висновків військово-лікарською комісією є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18.
Суд зауважує, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі №806/526/16.
Посилання позивача на те, що медичний огляд фактично не проводився, що у нього не були відібрані всі аналізи, не виконувалися окремі обстеження, не враховано записи в ЕСОЗ, а також не взято до уваги перенесений інсульт і наявні функціональні порушення, самі по собі не можуть бути достатньою підставою для задоволення заявлених позовних вимог. Такі доводи стосуються насамперед законності та обґрунтованості постанови ВЛК, а отже підлягають оцінці в межах спору щодо відповідного медичного висновку. При цьому матеріали цієї справи не містять належного висновку іншої уповноваженої ВЛК або іншого обов`язкового для відповідачів рішення, яким було б спростовано постанову ВЛК від 03.11.2025 чи встановлено непридатність позивача до військової служби.
У цій справі позивач не заявив вимоги про визнання протиправним та скасування рішення військово-лікарської комісії від 03.11.2025 № 2025-1103-1203-0462-3, не навів переконливих доказів того, що зазначена довідка ВЛК є недійсною, скасованою чи такою, що втратила чинність. Відтак, на час прийняття наказу від 04.11.2025 № 2711 Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яким позивач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 , рішення військово-лікарської комісії було чинним. 
За таких обставин твердження позивача про формальність медичного огляду без належного оскарження та спростування постанови ВЛК не можуть самі по собі свідчити про протиправність наказу про призов.
Матеріали справи свідчать, що позивач є військовозобов`язаним, який військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби. 
Матеріалами справи не підтверджено, що на момент прийняття наказу про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я чи з інших законодавчо встановлених підстав.
Враховуючи наведені обставини, а також Указ Президента України № 69/2022, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно здійснено призов позивача на військову службу по мобілізації.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав для визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині направлення на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Натомість встановлені у справі обставини свідчать про те, що на момент прийняття наказу про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідач діяв з урахуванням наявного рішення військово-лікарської комісії про придатність позивача до військової служби. 
Крім того у відзиві на позовну заяву відповідач 2 повідомив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2026 №32 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлений для подальшого проходження військової служби до НАСВ ім. гетьмана П. Сагайдачного. 
Отже, на час вирішення спору оскаржуваний наказ від 04.11.2025 №320 в частині перебування позивача саме в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 вже вичерпав свою дію, а вимога про зобов`язання цієї військової частини виключити позивача зі списків особового складу не відповідає фактичним обставинам справи.
За наведених обставин суд доходить висновку, що відповідачем 1 надано документи, які підтверджують проходження позивачем мобілізаційної процедури: супроводження до ТЦК та СП, наявність довідки ВЛК про придатність, прийняття наказу про призов та подальше направлення до військової частини. Натомість доводи позивача про протиправність дій відповідача 1 в частині направлення його до військової частини НОМЕР_1 та про безпідставність самого факту призову зводяться переважно до незгоди з медичним висновком ВЛК та з оцінкою стану здоров`я, що, як уже зазначено вище, не може бути вирішене судом в межах заявлених позовних вимог. 
Отже, достатніх правових підстав для висновку про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_7 суд не встановив.
Так само відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №320 від 04.11.2025, оскільки такий наказ був прийнятий на виконання рішення про призов позивача на військову службу під час мобілізації, а матеріали справи не містять належних доказів його протиправності. 
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п.89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п.23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п.29).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не проводиться.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова