Справа № 712/12364/25
Провадження № 2/712/534/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року м. Черкаси 
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Токової С.Є,
за участю секретаря судового засідання Білик О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Головне управління державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області про стягнення безпідставно утримуваних коштів, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення безпідставно утримуваних коштів. Просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь безпідставно збережені (отримані) кошти у розмірі 37 400,00 грн, з яких: 34 000,00 грн – сплачений адміністративний штраф на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №349/М/2025 від 25.01.2025, яка була скасована рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025, 3 400,00 грн – виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 25 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова №349/М/2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. 
На підставі постанови №349/М/2025 від 25.01.2025 року Головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калінченковою О.В. було відкрито виконавче провадження. Зокрема, 23.04.2025 у додатку «Дія» йому стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження №77873828 від 23.04.2025 року. 
Разом із тим, ще до примусового стягнення штрафу, з метою уникнути блокування банківських рахунків та накладення інших, встановлених виконавцем, обмежень щодо себе, він добровільно сплатив суму адміністративного штрафу у розмірі 34 000,00 гривень, та суму виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3 400,00 грн, що були зараховані до державного бюджету (сплата зазначених сум підтверджується Квитанцією № DEB82278111036001_0 від 23.04.2025 року). 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 скасовано постанову №349/М/2025 від 25.01.2025 про притягнення його адміністративної відповідальності.
Незважаючи на скасування постанови №349/М/2025 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 року, штраф у розмірі 34 000,00 гривень, а також виконавчий збір/ основна винагорода приватного виконавця у розмірі 3 400,00 гривні, вже були стягнуті з Позивача в межах виконавчого провадження та фактично зараховані до державного бюджету. Таким чином позивач зазначив, що у нього відбулося безпідставне утримання коштів, які після скасування постанови втратили правову підставу для перебування у володінні держави. 
У зв`язку з цим позивач вважає, що зазначені кошти підлягають поверненню на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно збережені (утримані), враховуючи наступне.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року замінено третю особу Управління державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області на Головне управління державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області.
Правом на подачу відзиву до суду відповідач не скористався.
У своїх додаткових поясненнях від 21.01.2026 Головне управління державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області зазначили, що механізм повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначено Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182. Таким чином, на думку третьої особи, Позивачем обрано неправильний (неналежний) спосіб захисту порушеного права, оскільки за приписами Порядку № 787 Позивач повинен звернутись з відповідною заявою до органів, що контролюють справляння надходжень бюджету долучивши оригінал або копію платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Позивач в судове засідання не зявився, від його представника ОСОБА_2 надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі та без участі Позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 
Представник відповідача в судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі. На час розгляду справи, призначеної на 15.05.2026 об 11-30 год заяв чи клопотань про перенесення чи відкладення розгляду справи не надходило.
Представник третьої особа в судове засідання не зявилися, у свїх поясненнях від 24.11.2025 та додаткових поясненнях від 21.01.2026 просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
25.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 Тимошенком О. винесено постанову №349/М/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. 
22.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на адресу Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови № 349/М/2025 від 25.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34 000,00 грн.
Постановою головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калінченковою О.В. від 23.04.2025 відкрито виконавче провадження № 77873828 з примусового виконання постанови № 349/М/2025 від 25.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34 000,00 грн.
Відповідно до наданих пояснень письмових пояснень Головного управління державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області кошти в сумі 37 788,70 грн, сплачені фактичним платником - ОСОБА_1 (код фактичного платника - НОМЕР_1 ) через АБ «УКРГАЗБАНК», зараховані платіжною інструкцією від 23.04.2025 № 511312064421_1 на рахунок UA698201720355239001000700339 (отримувач - Черкаський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), код ЄДРПОУ отримувача - 34997607) з призначенням платежу: «Сплата боргу за виконавче провадження № 77873828 | БровченкоСергій Ігорович». Натомість, платником - ЧЕРКАСЬКИЙ ВІДДІЛ ДВС У ЧЕРК.РАЙОНІ (код ЄДРПОУ платника - 34997607) було перераховано кошти 24.04.2025 з рахунку НОМЕР_2 на рахунки Державного бюджету: - в сумі 34 000,00 грн платіжним дорученням № 4854 на рахунок UA708999980313040106000023759 (отримувач - ГУК у Черк.обл./тг м.Черкаси/ 21081100, код ЄДРПОУ отримувача - 37930566), відкритий для зарахування надходжень до загального фонду державного бюджету по коду бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» (далі - КБК 21081100), з призначенням платежу: «121 21081100 адмін. штраф 2833703977 ВД №349/М/2025 25.01.2025 Бровченко СІ ВП №77873828 Кошти за ВД, стягнуті на користь держави»; в сумі 3 400,00 грн платіжним дорученням № 4853 на рахунок UA298999980333279305000023699 (отримувач - ГУК у Черк.обл./тг с.Р.Поляна/ 22070000, код ЄДРПОУ отримувача - 37930566), відкритий для зарахування надходжень до загального та спеціального фондів державного бюджету по коду бюджетної класифікації 22070000 «Виконавчий збір» (далі - КБК 22070000), з призначенням платежу: «147 22070000 2833703977 ВД №349/ М/2025 25.01.2025 Бровченко СІ ВП №77873828 Виконавчий збір». Тобто, Головне управління підтверджує надходження коштів на загальну суму 37 400,00 грн від Позивача до Державного бюджету України.
Постановою головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калінченковою О.В. від 24.04.2025 закінчено виконавче провадження № 77873828 з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення № 349/М/2025 від 24.04.2025.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 скасовано постанову №349/М/2025 від 25.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та та закрито провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Щодо позовних вимог в частині повернення утриманих з позивача коштів головним державним виконавцем Калінченковою О.В. Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в рамках виконавчого провадження у розмірі 37 788 грн 70 коп., суд зазначає, що суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував,можливо стягнути на користь платниказгідно зі ст. 1212ЦК України як безпідставно утримувану.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає про наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відповідний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Як слідує з матеріалів справи, на момент сплати 23.04.2025 штрафу у розмірі 34 000 грн юридична підстава для такої сплати існувала, оскільки була чинною постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 349/М/2025 від 25.01.2025.
У подальшому, з огляду на скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення судом відповідна юридична підстава відпала.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 зроблено висновок, що сплачену до Державного бюджету України суму адміністративно-господарського штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), суд може стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як таку, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави (п. 39).
У п. 53 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див. наприклад постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).
Також Верховний Суд України в постановах від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15 зазначив, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Тобто набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 ЦК України).
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України).
Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).
З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.
За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.
Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 БК України).
Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що після скасування судом постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, останній згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на стягнення в судовому порядку суми перерахованих коштів до Державного бюджету України, як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.
Доказів повернення позивачу грошових коштів у розмірі 34 000 грн матеріали справи не містять.
Отже, позов ОСОБА_1 в частині стягнення з Державного бюджету України на його користь безпідставно збережених (утриманих) кошти в сумі 34 000 грн підлягає задоволенню.
Щодо доводів ГУ ДКУ в Черкаській області про те, що законодавством визначено інший спосіб повернення коштів з Державного бюджету України, а саме за поданням на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету або висновку відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, суд зазначає таке.
Так, Порядок № 787 застосовний до випадків повернення помилково чи надміру зарахованих коштів до бюджету. Оскільки сума адміністративного штрафу, яку стягнуто з позивача до бюджету, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. На ці правовідносини поширюються приписи ст. 1212 ЦК України.
Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21.
Що стосується вимог позовної заяви про стягнення виконавчого збору в розмірі 3 400,00 грн суд зазначає.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статі 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Згідно з п.2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.
Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій.
Доводи позивача про те, що правова підстава, за якою виконавцем отримано кошти виконавчого провадження та виконавчий збір відпала, а відтак стягнуті кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково в частині стягнення з Державного бюджету України на його користь безпідставно отриманих коштів у розмірі 34 000,00 грн. 
У решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору, питання про вирішення судових витарт судом не вирішується.
На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із Державного бюджету на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 безпідставно набуті кошти у сумі 34 000 грн. сплаченого штрафу згідно постанови №349/М/2025 від 25.01.2025 року по справі про адмінправопорушення за ч.3 ст.210-1 КупАП.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: С.Є. Токова 

Учасники справи : 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34997607, адреса: 18008, м. Черкаси, вул. Вернигори, 4

Третя особа: Головне управління державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області про стягнення безпідставно утримуваних коштів, адреса: код. ЄДРПОУ 37930566 , м. Черкаси, вул.Хрещатик, 192.