Справа № 358/787/26  Провадження № 2-о/358/65/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебединець Г.С.,
секретар судового засідання Ведмеденко І.В.,
за участю: заявника – ОСОБА_1 , представника заявника – адвоката Орло Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Орло Юлія Вікторівна, заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності трудової книжки,-

В С Т А Н О В И В: 

01.05.2026 до Богуславського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності трудової книжки.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що, рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 104550010471 від 08.04.2026 року йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки в ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності згідно
записів трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки на титульному аркуші наявне
виправлення в імені особи, не засвідчене належним чином та на 41 сторінці відсутня
печатка та підпис відповідальної особи. Крім того, до уваги не взято архівну довідку від
06.03.2026 № 01-22/125, видану комунальною установою Богуславської міської ради
"Богуславський трудовий архів", оскільки ім`я в довідці ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника.
Таким чином, необхідно встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки та архівної довідки, оскільки лише після цього у заявника виникне право на пенсію за віком. 
Ухвалою суду від 12.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
В судовому засіданні заявник та його представник доводи заяви підтримали з підстав, у ній зазначених та просили задовольнити. Представник заявника додатково зазначила, що заянвика в голгоспі всі називали " ОСОБА_2 " хоча за документами він ОСОБА_3 .
27.05.2026 до суду надійшла заява від Головного управління ПФУ в Кіровоградській області, в якій заінтересована особа просила розгляд справи провести без участі її представника, залишила на розсуд суду встановлення фактів, зазначених у заяві. 
Суд, вислухав доводи заявника, його представника, пояснення свідків, дослідив матеріали справи, повно і всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
У паспорті заявника серії НОМЕР_2 , виданому Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області 15.11.2000 року, ім`я вказано « ОСОБА_3 ». Аналогічно у свідоцтві про народження та довідці про присвоєння РНОКПП.
Поряд з цим, у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення – 03.01.1983, ім`я заявника вказане « ОСОБА_2 » (українською мовою).
Однак на титульній сторінці міститься запис про виправлення імені на « ОСОБА_3 » відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 виданого Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області від 15.11.2000 року, стоїть підпис уповноваженої особи і печатка.
Із архівної довідки КУ БМР «Богуславський трудовий архів» №01-22/125 від 06.06.2026 року вбачається, що у первинних документах СГ ТОВ «Саварський агроцентр» заявник зазначений як ОСОБА_1 .
Також КУ БМР «Богуславський трудовий архів» було надано архівну довідку № 01-22/126 від 06.06.2026 яка містить відомості щодо реорганізації Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Саварський агроцентр». 
Окрім того, відповідно до повідомлення КУ БМР «Богуславський трудовий архів», у фонді №32 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Саварський агроцентр» за 1983 – 2002 роки не мав більше прізвища, ім`я та по батькові подібного до ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 надав суду рішення про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 08.04.2026 №104550010471. 
У відмові зазначено, що страховий стаж складає 15 років 1 місяць 5 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки на титульному аркуші наявне виправлення в імені особи, не засвідчене належним чином та на 41 сторінці відсутня печатка та підпис відповідальної особи. Крім того, до уваги не взято архівну довідку від 06.03.2026 № 01-22/125, видану комунальною установою Богуславської міської ради «Богуславський трудовий архів», оскільки ім`я в довідці ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника. 
Також, у відмові зазначено, що для зарахування вищезазначених періодів, необхідно надати підтверджуючі документи видані за місцем роботи (архівним відділом) на підставі первинних документів та довідки про перейменування (в разі необхідності). У разі розбіжностей імені особи в первинних документів, факт приналежності документів даній особі може бути встановлено у судовому порядку. 
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є односельчанами заявника, підтвердили факт, що вони з ОСОБА_6 (заявником) працювали разом на Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Саварський агроцентр». Також, надали для огляду в судовому засіданні оригінали своїх трудових книжок. Зазначили, що заявника всі називали " ОСОБА_2 " та їм було невідомо, що його ім`я - ОСОБА_3 . 
Вказані покази свідків узгоджуються з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, тому суд не має підстав ставити їх під сумнів. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.
Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.993 № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.26 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.
Така розбіжність в документах щодо написання ім`я не є спором про право та усувається при розгляді справи в порядку окремого, а не позовного провадження.
Суд зауважує, що ОСОБА_1 у заяві просить встановити саме факт належності йому трудової книжки та архівної довідки без встановлення чи спростування відображеної у них інформації, що також свідчить про відсутність спору про право.
Водночас, іншої можливості встановити факт належності заявнику трудової книжки та архівної довідки немає.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 підтвердив правильність висновку суду першої інстанції щодо того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У будь-якому випадку, розглядаючи цивільну справу, суд, насамперед, має керуватися засадами верховенства права, у тому числі суб`єктивного права заявника, яке має бути захищене та відновлене, якщо перешкодою для цього є формальні неточності в офіційних документах.
За результатами розгляду справи судом встановлено та не викликає сумніву факт належності ОСОБА_1 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , заведеної 03 січня 1983 року та архівної довідки № 01-22/125, виданої КУ БМР «Богуславський трудовий архів» від 06 березня 2026 року. При цьому необхідність встановлення такої належності зумовлена реалізацією заявником права на оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.
Враховуючи наведене вище суд доходить висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження, окрім цього, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є розбіжності у написанні по батькові заявника у правовстановлюючих документах, а тому суд вважає, що ці факти підлягають встановленню.
Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315-319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , заведеної 03 січня 1983 року та архівної довідки № 01-22/125, виданої КУ БМР «Богуславський трудовий архів» від 06 березня 2026 року.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець