Справа №751/353/26
Провадження №2/751/1094/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі головуючого-судді Топіхи Р.М.,
за участю: секретаря судового засідання Островської А.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Дубовик Н.М.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву  ОСОБА_1 до  ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . 
Вимоги обґрунтовані тим, що позивач після смерті батьків є основним наймачем квартири  АДРЕСА_1 . Ордер на вселення у вказану квартиру № 12085 серії 02 від
19 липня 1971 року був виданий матері батька позивача. За вказаною адресою крім позивача, зареєстровані його дружина - третя особа по справі ОСОБА_2 , та син - відповідач по справі ОСОБА_5 . Починаючи з 17 листопада 2020 року відповідач не проживає у вказаній квартирі, оскільки виїхав до Польщі, його особисті речі та майно у ній відсутні, кошти на утримання житла не сплачує, що свідчить про втрату інтересу відповідача до вказаної квартири. Де на даний час він проживає позивачу не відомо, їх відносини погіршилися, вони перестали спілкуватися. Позивач звертався до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_5 , проте отримав відмові через відсутність військово-облікового документу. Реєстрація відповідача призводить до надмірної оплати за комунальні послуги. Враховуючи, що ОСОБА_5 більше п`яти років в квартирі не проживає, тож він втратив право користування житловим приміщенням. 

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. 
Ухвалою судді від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. 
У судове засідання відповідач не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до 
статей 128, 130 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
У судовому засіданні третя особа не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначила, що син повертатися в Україну не планує, вона їздила до нього у 2024 році, син був не проти того, щоб вони приватизували квартиру.
Свідок  ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем ОСОБА_1 , живуть по сусідству. Відповідача по справі ОСОБА_5 не бачила з 2019 року, їй відомо, що він виїхав за кордон.
Свідок  ОСОБА_3  пояснила, що з позивачем є сусідами, їх сина вона бачила, ще до війни у 2020 році. Вдома у них вона була три місяці тому, речей відповідача у квартирі немає.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих 19 липня 1971 року видано ордер №12085, серія 02, ОСОБА_6 , на право зайняття
двокімнатної квартири, загальною житловою площею 30,19 кв.м., в окремій квартирі АДРЕСА_1 , на сім`ю яка складається з чотирьох осіб ( ОСОБА_7 - син, ОСОБА_8 - невістка та ОСОБА_1 - онука) (а.с. 25-26).
Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг № 8671 від 23 грудня 2025 року станом на 22 грудня 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 , до складу зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
(а.с. 20).
Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхав до Республіки Польща (а.с. 21-24).
Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від
05 січня 2025 року, складеного у присутності майстра відділу з обслуговування житлового фонду № 1 Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради та власника/наймача квартири
 АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , за підписами мешканців житлового будинку 
АДРЕСА_3 , убачається, що ОСОБА_5 , 1998 року народження, який зареєстрований за адресою:
 АДРЕСА_2 , фактично не проживає за місцем реєстрації зі слів власника/наймача даної квартири (а.с. 28).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
Згідно із ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.
Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються статтями 71, 72 ЖК України, у разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду, та ст. 405 ЦК України, у разі користування майном (житлом) власника.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у користуванні позивача та членів його сім`ї, у тому числі і його сина – ОСОБА_5 , який є відповідачем у справі та у вказаному житлі не проживає, отже правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Житлового кодексу України.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. 
Позивач ОСОБА_1 стверджує, що відповідач, який доводиться йому сином, зареєстрований, але не проживає у вказаному житлі з 2020 року, оскільки виїхав до Республіки Польща. 
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.
Оскільки позивач вимогу про відшкодування судових витрат не заявив, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до  ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_5  (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 

Третя особа: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: 
АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя		Р.М. Топіха