ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 679/504/26
Провадження № 33/820/521/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника, адвоката Калабського Сергія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Калабського Сергія Володимировича на постанову Нетішинського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
За постановою суду ОСОБА_1 12 квітня 2026 року о 01 год 50 хв, рухаючись по просп. Незалежності у м. Нетішині Хмельницької області, керував транспортним засобом «Lincoln MKZ», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_1 , адвокат Калабський С.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати в частині визнання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР 1 № 638374 від 12 квітня 2026 року. Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вважає, що суд першої інстанції неправильно описав у своєму рішенні покази свідка ОСОБА_2 .
Вказує, що з відеозаписів, які містяться в матеріалах справи, не вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керувала транспортним засобом. Крім того, на відеозаписах відсутні докази зупинки автомобіля, в якому перебував останній.
Стверджує, що двигун транспортного засобу був вимкнений, а отже, ОСОБА_1 не міг ним керувати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Калабського С.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів, і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638347 від 12 квітня 2026 року, з якого вбачається, що 12 квітня 2026 року о 01 год 50 хв у м. Нетішині по вул. Незалежності, 22 у Хмельницькій області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lincoln MKZ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 13); 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, та порушення координації рухів (а.с. 14);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12 квітня 2026 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 направлявся до КНП Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина міста Нетішин» у зв`язку із виявленими в результаті огляду, проведеного поліцейськими, ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів (а.с. 15);
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що 12 квітня 2026 року о 01 год 50 хв транспортний засіб «Lincoln MKZ», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився на наземному пішохідному переході з увімкненими фарами та заведеним двигуном. Коли працівник поліції підійшов до передніх дверей транспортного засобу, на місці водія перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, який знаходився в салоні транспортного засобу, правоохоронець попросив його заглушити автомобіль та вийти з нього. ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що його попросили від`їхати. Після цього, водій здійснив маневр руху назад по пішохідному переходу та зупинився. Поліцейський відчинив двері та наполягав на тому, щоб водій заглушив транспортний засіб. Надалі, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля. Правоохоронці виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запитали, чи вживав він алкогольні напої. Водій повідомив, що випив пляшку пива. У зв`язку з цим, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі, однак водій відмовився від проходження такого. У зв`язку з цим, поліцейськими було повідомлено, що стосовно нього будуть складені матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Працівники поліції роз`яснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Після складення матеріалів про адміністративне правопорушення працівники поліції повідомили, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій відмовився від ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення. Надалі, правоохоронці відсторонили його від керування транспортним засобом та попросили викликати тверезого водія (а.с. 18).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції неправильно описав у своєму рішенні покази свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Зміст постанови відповідає показам свідка, наданим під час судового розгляду, а наведені апелянтом твердження фактично зводяться до власної оцінки цих показів та незгоди з висновками суду.
При цьому апелянт не конкретизує, які саме відомості були викладені судом неправильно та яким чином такі обставини могли вплинути на правильність висновків суду щодо обставин справи.
Сам по собі виклад судом змісту показів свідка не дослівно, а у вигляді їх узагальнення не свідчить про неправильне відображення доказу, якщо при цьому не спотворено його зміст та не змінено суті повідомлених свідком обставин.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно описав покази свідка ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження апеляційної скарги про те, що з відеозаписів, які містяться в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє з огляду на відеозапис під назвою «Лінкольн», з якого вбачається, що в проміжок часу з 01:34 по 01:38, зазначений на відео водій здійснює рух транспортним засобом назад уздовж перехрестя.

Щодо доводів сторони захисту про те, що на відеозаписах, наявних у матеріалах справи, відсутні докази зупинки працівниками поліції автомобіля, в якому перебував водій, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що поліцейський під час спілкування з водієм транспортного засобу «Lincoln MKZ», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на пішохідному переході, попросив останнього заглушити транспортний засіб та зупинитись. Причиною зупинки працівник поліції назвав рух ОСОБА_1 по тротуару, на що останній не відреагував, почав здійснювати рух автомобілем назад, одразу після чого поліцейський вигукнув, щоб той зупинився. Надалі, правоохоронець відчинив водійські двері та самостійно заглушив транспортний засіб.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що працівником поліції було правомірно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , що детально відображено на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Твердження адвоката Калабського С.В. про те, що двигун транспортного засобу був вимкнений, а отже, ОСОБА_1 не міг ним керувати, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки рух автомобіля є доведеним, а транспортним засобом неможливо керувати з вимкненим двигуном внутрішнього згоряння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 

Адміністративне стягнення, накладене на нього в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Нетішинського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката Калабського Сергія Володимировича – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду  Федорова Н.О.