П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м. Київ

Справа №361/10478/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/9999/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Червонописького В.С. 20 листопада 2025 року в м. Бровари,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, 

В С Т А Н О В И В
Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в сумі 165 375 грн, що відповідає сумі основного боргу по аліментам у виконавчому провадженню №АСВП: НОМЕР_1 від 22 жовтня 2014 року. Судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 листопада 2004 року уклала шлюб з відповідачем, який був розірваний рішенням суду 09 грудня 2013 року.
Від спільного подружнього життя мають доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 рок з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 21 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні. 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 було змінено та визначено у розмірі 11 250 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову - 20 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Однак, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_4 не надавав та і не надає.
Внаслідок невиконання відповідачем рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з 20 листопада 2023 року по 01 квітня 2025 року в розмірі 165 375 грн. Розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався.

У зв`язку із невиконанням відповідачем свого батьківського обов`язку є підстава для покладення на нього відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України у вигляді стягнення неустойки, (пені) за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми заборгованості .
Позивач зазначала, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 20 листопада 2023 року по 01 квітня 2025 року становить 352 553,80 грн, однак з огляду на положення ч. 1 ст. 196 СК України нею заявлені вимоги на суму 165 375 грн, що відповідає сумі основного боргу по аліментам за вказаний період.
Позивач просила суд врахувати те, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини - не має. Позивачу відомо, що відповідач є власником кількох юридичних осіб, зокрема, мережі салонів краси «LFS|La Familia salon» та відповідно до податкових декларацій має стабільний та високий дохід.
Таким чином вважає, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів на дитину ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в сумі 163 071 грн, що відповідає сумі основного боргу по аліментам у виконавчому провадженню № АСВП: НОМЕР_1 від 22 жовтня 2014 року за період з 20 листопада 2023 року по 01 квітня 2025 року відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15 жовтня 2025 року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати в дохід держави у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Рішення мотивоване тим, що Броварським міськрайонним судом Київської області у рішенні від 03 червня 2024 року прямо визначено, що новий розмір аліментів застосовується з 20 листопада 2023 року, а тому пеня має обчислюватися саме з цієї дати, що узгоджується зі ст. 191 СК України. Отже, суд дійшов висновку, що пеня за несплату аліментів розраховується з 20 листопада 2023 року, саме з моменту, коли виник обов`язок сплачувати аліменти у новому розмірі, а не з 27 листопада 2024 року. В даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. Відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення про стягнення з нього аліментів. Проте свої зобов`язання виконував не в повному обсязі. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 163 071 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги.

Не погодився із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , його представником - адвокатомРощиним І.Г. подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що про обов`язок сплачувати аліменти у збільшеному розмірі відповідач фактично дізнався в день проголошення постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, то і покладення на нього відповідальності за прострочення виконання цього обов`язку повинно починатись з цієї дати.
Посилається на те, що судом першої інстанції помилково ототожнюється «стягнення аліментів» на підставі ст. 191 СК України, яка передбачає можливість присудження аліментів як від дня пред`явлення позову так і за минулий час (ретроактивна дія) та «зміна розміру аліментів» на підставі ст. 192 СК України, сплата яких за минулий період у збільшеному розмірі на відміну від стягнення аліментів (ст. 191 СК України) законом не передбачена.
Звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, встановлено відсутність підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період із 28 січня 2020 року (день звернення до суду з позовом про стягнення аліментів) по 23 вересня 2020 року (день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки.
Зазначає, що як встановлено судом і не заперечується позивачем, обов`язок по сплаті аліментів сумлінно виконувався відповідачем протягом останніх 10 років, що передували зверненню до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідач сплачував аліменти у розмірі, встановленому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 року, заборгованості не виникало.
Окрім цього, заборгованість за якою заявлено стягнення неустойки (пені) сформувалась не внаслідок невиконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів (вини платника аліментів), а внаслідок зазначення в резолютивній частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року у справі № 361/10392/23 дати початку стягнення аліментів у збільшеному розмірі - «починаючи з дня подачі позову 20 листопада 2023 року», що в подальшому стало підставою для перерахунку розміру аліментів, за період, в якому вони вже були сплачені, а зобов`язання виконане належним чином.
Вважає, що враховуючи викладену вище практику Верховного Суду, відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) за період з 20 листопада 2023 року по 27 листопада 2024 року, оскільки вина відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів в цей період - відсутня.
На підставі викладеного, просить скасувати Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в сумі 43 222,50 грн за період з 27 листопада 2024 року по 01 квітня 2025 року відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15 жовтня 2025 року. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судові витрати покласти на відповідача.
Зазначає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну правову оцінку наданим доказам та розрахунку заборгованості, який був складений відповідно до вимог статті 196 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рощина М.О. просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення районного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24 квітня 2007 року. (а.с. 11)
Згідно витягом з Броварської територіальної громади, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживає разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9,10)
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 21 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 30 травня 2014 року. (а.с. 13)
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 було змінено. Збільшено розмір аліментів, стягуваних із ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2014 року по справі № 361/1192/14-ц, виданого на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини неповнолітньої доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 11250 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 20 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , понесені додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 41177,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2422,20грн. (а.с. 14-25)
Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року, в частині стягнення додаткових витрат скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а.с. 26-28)
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року набрало законної сили 27 листопада 2024 року. (а.с. 25 на звороті)
Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого головним державним виконавцем О.Турчиною заборгованість з листопада 2023 року станом на 01 січня 2025 року складає 122375 грн (а.с. 31).
Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого головним державним виконавцем О.Турчиною заборгованість з листопада 2023 року станом на 01 квітня 2025 року складає 165375 грн (а.с. 30).
Стороною відповідача надані квитанції про оплату аліментів, які перераховувалися як на рахунок ОСОБА_4 так і на Броварський ВДВС у 2025 році. (а.с. 59-67), розрахунки заборгованості надані державним виконавцем, де станом на 01 червня 2025 року борг складає 162875 грн, а станом на 01 вересня 2025 року - 144416,67 грн (а.с. 68-69) та особистий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 27 листопада 2024 року по 01 квітня 2025 року (включно), де заборгованість складає 43222,50 грн (а.с. 70-71). 

Застосовані норми права.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
В порядку визначеному частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, його майнове покарання за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Також у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 461/7406/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/1213/17 міститься висновок, згідно з яким відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

При цьому, стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Водночас, обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд

З наведених обставин справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн щомісячно, на виконання якого 22 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження № АСВП НОМЕР_1.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, розмір аліментів було змінено та збільшено до 11 250 грн щомісячно. При цьому в резолютивній частині вказаного рішення чітко визначено строк початку стягнення аліментів у новому розмірі - з дня подання позову, а саме з 20 листопада 2023 року.
Згідно з наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості, виданими головним державним виконавцем Броварського міськрайонного ВДВС Оленою Турчиною у межах ВП № АСВП НОМЕР_1, у відповідача за період з 20 листопада 2023 року по 01 квітня 2025 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів (з урахуванням різниці між попереднім та новим розміром аліментів). 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) в розмірі 163 071 грн за період з 20 листопада 2023 року по 01 квітня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої підтверджено розрахунками державного виконавця. 
Оскаржуючи вказане рішення відповідач не вбачає своєї вини до моменту ухвалення постанови апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, однак ці доводи є безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2024 року, яке залишено без змін у цій частині постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, чітко визначено період та дату, з якої стягуються аліменти у новому (збільшеному) розмірі - починаючи з 20 листопада 2023 року.
Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, початком виникнення обов`язку сплачувати аліменти у розмірі 11 250 грн щомісячно визначено саме 20 листопада 2023 року, то й невиконання цього обов`язку у встановлений строк тягне за собою відповідальність у вигляді пені саме з цієї дати.
Посилання скаржника на те, що відповідач до ухвалення рішення суду сплачував аліменти у попередньому розмірі 2000 грн, не спростовує наявності його вини у виникненні заборгованості. Відповідач, будучи учасником судового процесу про збільшення розміру аліментів з листопада 2023 року, достеменно знав про потреби дитини та наявність майнових вимог до нього. Після того, як рішення суду про збільшення аліментів набрало законної сили, у відповідача виник юридичний обов`язок сплатити утворену різницю за весь визначений судом період. Проте, як убачається з матеріалів справи та розрахунку державного виконавця, відповідач утворений борг у повному обсязі не погасив, і станом на 01 квітня 2025 року сума заборгованості склала 165 375 грн.
Матеріали справи не містять доказів наявності поважних причин, які б перешкоджали відповідачу своєчасно виплатити цю заборгованість. Отже, заборгованість утворилася внаслідок бездіяльності боржника щодо її повного погашення. 
Розрахунок заборгованості, за яким сформувався борг, виконано уповноваженою особою - головним державним виконавцем, він є чинним та відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувався.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані сторонами докази, частково задовольнив вимоги та стягнув 163 071 грн неустойки, що відповідає фактичному розміру заборгованості боржника за вказаний період згідно з уточненими даними виконавчої служби та не перевищує 100% суми основного боргу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2025 року є законним, обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, оскаржуване рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2025 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 03 липня 2026 року.