Справа № 561/445/26
РІШЕННЯ
Іменем України
19 травня 2026 року        с-ще Зарічне 

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі: головуючого судді Дідика А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Підстава позову (позиція позивача): 
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №5981793 від 24.05.2024 (далі – Кредитний договір) в розмірі 42828,48 грн., судовий збір в сумі 2 662,40 грн. та 8000,00 витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 24.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5981793 , з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 6500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. 24.05.2024. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024. Сума заборгованості відповідача становить 42824,48 грн., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 6500,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками – 30692,48,00 грн., заборгованість по сумі за порушення грошового зобов`язання - 4900,00 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 736,00 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №23928282/4161 від 02.03.2026 року на адресу вказану в кредитному договорі, так як всупереч умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості та відсотків відповідач не виконувала, чим порушила норми чинного законодавства, умови кредитного договору та права кредитора на своєчасне отримання зазначених кредитів.
Представник позивача – Усенко М. І. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі з визначеною датою судового засідання 19.05.2026 року. Відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою судді від 21.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.
У клопотанні про витребування доказів ТОВ «ФК «Кредит капітал» просить витребувати докази з АТ КБ «Приватбанк», а саме інформації, щодо надходження на банківську карту відповідача зазначену в платіжному дорученні, кредитних коштів в розмірі 6500,00 грн. в період з 24.05.2024 року по 31.05.2024 року відповідно до умов кредитного договору.
У відповіді на клопотання від АТ КБ "Приватбанк" отримано відповідь, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_1 на яку в період з 24.05.2024 - 31.05.2024 було зараховано кошти в сумі 6500,00 грн.
Також позивачем до позову долучено платіжне доручення №131960033 від 24.05.2024, згідно якого ОСОБА_1 отримав кошти в грошовій сумі 6500,00 грн. на кредитний рахунок № НОМЕР_2 від ТОВ «Мілоан», у призначенні платежу вказано кошти згідно договору №5981793. Сумнівів у їх дійсності у суду немає, як і немає підстав не визнавати факт отримання коштів відповідачем.
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ Мілоан був укладений Договір про споживчий кредит №5981793 від 24.05.2024 року.
П. 7.1. Кредитного договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти у визначеній п.1.2. сумі та у визначений п.1.3. строк. Позичальник в свою чергу зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу.
Відповідно до п.1.2.-1.3. договору сума кредиту складає 6 500,00 грн.; строк кредиту 345 днів з 24.05.2024. 
Згідно з п. 1.5.1. комісія за надання кредиту 736,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 511.00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів.
Нараховані згідно п.1.5.2 та 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування,складатимуть: 25088.70 грн.
Укладаючи вищевказаний Кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 612728, що зазначено в довідці про ідентифікацію.
З огляду на викладене, можна стверджувати, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
24.09.2024 року між ТОВ Мілоан та ТОВ ФК Кредит-Капітал, укладений Договір відступлення прав вимоги 110-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог 110-МЛ від 24.04.2024 року право грошової вимоги ТОВ ФК Кредит капітал до відповідача складає 22716,76 грн., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 6500,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками – 10580,76 грн., заборгованість по сумі за порушення грошового зобов`язання - 4900,00 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 736,00 грн.
Відповідачу було надіслано письмову Претензію вих. №233928282/4161 від 02.03.2026 року, у відповідності до якої ставилася вимога виконати зобов`язання за договором протягом 3 днів та сплатити заборгованість на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ Фінансова Компанія Кредит-Капітал набуло права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 09.03.2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 42824,48 грн., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 6500,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками – 30692,48 грн., заборгованість по сумі за порушення грошового зобов`язання - 4900,00 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 736,00 грн.
З цього розрахунку та кредитного договору вбачається, що заборгованість за процентами розрахована за процентною ставкою 1,4 % в день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками, слід зазначити наступне.
Підпунктом 6 п. 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (з 23 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Вказаний кредитний договір укладено 24 травня 2024 року строком на 345 днів.
Таким чином, максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах вказаного договору за підрахунками суду становить:
- за період з 20 серпня 2024 року по 03 травня 2025 року (включно) 16705 грн (6500 х 1% х 257 днів).
Отже, сума заборгованості за відсотками, яка не суперечить закону та підлягає стягненню з відповідача в межах строку дії кредитного договору становить 19536,92 грн (16705 +2831,92).
Доказів погашення вказаної заборгованості ОСОБА_1 суду не надано.
Відповідно до п.4.1 Договору про споживчий кредит №5981793 від 24.05.2024 у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів.
Позивачем в порушення вимог п 4.1 Договору заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованість по сумі за порушення грошового зобов`язання в розмірі 4900,00 грн.
Поряд з цим відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та на сьогоднішній день в Україні діє воєнний стан, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором №5981793 від 24.05.2024 в сумі 4900,00 грн є незаконними та безпідставними.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає наступне.
Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17.
Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення договору №5981793 від 10.04.2023 про сплату комісії за надання кредиту та обслуговування кредиту є нікчемними, суперечать положенням ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору - комісії за надання кредиту у розмірі 736,00 грн., задоволенню не підлягають.
У решті вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 26 036,92 грн (6500,00 + 19536,92=26036,92).
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини третьої ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ ФК Кредит капітал та адвокатським обєднанням Апологет був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року (а. с 28 зворот). З Акту №Д/119806 наданих послуг від 09.03.2026 року вбачається, що розмір витрат на правничу допомогу складає 8 000,00 грн.
Суд ураховує, що наданий позивачем розрахунок судових витрат є дещо завищеним, таким, що не відповідає складності справи та є неспівмірним з ціною позову з огляду на однотипність справ про стягнення заборгованості, формування позовної заяви з доданими документами, зазвичай, відбувається автоматизовано, що не вимагає значних затрат часу адвоката чи його помічника, крім того позивачем не надано доказів фактичної оплати послуг представника. Таким чином суд вважає, що співмірною сумою витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, ціною позову буде 1500,00 гривень.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за позов майнового характеру, який задоволений на 60,79% (26036,92*100/42828,48), відповідно з відповідача на користь позивача слід стягнути 1618грн. 47 коп. судового збору (2662,40 * 60,79 % = 1618,47).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал суму заборгованості за кредитним договором №5981793 від 24.05.2024 в розмірі 26036 гривень (двадцять шість тисяч тридцять шість гривень) 92 коп., 1618 (одну тисячу шістсот вісімнадцять гривні) 47 коп. судового збору та 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп. витрат з професійної правничої допомоги.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит - Капітал, адреса місцезнаходження: 79028, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повний текст рішення суду виготовлено 19 травня 2026 року.

Суддя           А. В. Дідик